גימפעל כתב:שמונים שנה חלפו מאז אדמו"ר הריי"צ אמר ש"הגיע העת להתגלות פרשת משה" ובימים אלו המשימה המאתגרת הושלמה – תולדות רבי משה בן אדמו"ר הזקן, יצאו לאור בספר מפואר ובו משולבים כתבי יד ותצלומים נדירים, השופכים אור חדש על גאונותו וחסידותו המופלאה של רבי משה.
לצד זאת, מובאת הגירסא החסידית המלאה לפרשת הויכוחים, המאסר והגלות אשר היו עד כה לוטים בערפל והשמצות חסרות בסיס. להערכת מומחים בתחום, הספר יהפוך עד מהרה לרב מכר, שכן הנושא המדובר פופולרי ביותר במיוחד בשנים האחרונות.
הרב משה בן אדמו"ר הזקן היה גאון מופלא, אשר מהכתבים שלו, כלל חסידי ליובאוויטש לומדים, וזאת בגין היותו "חוזר" של רבנו הזקן ומכתביו הודפסו מאמרים בסדרת "מאמרי אדמו"ר הזקן" ב"תורה אור" ו"ליקוטי תורה" ומלבד זאת בספר החדש מתפרסמת לראשונה תשובה בהלכה של אדמו"ר הצמח צדק אל רבי משה, וגם כתב יד של רבי משה העוסק בנושאים קבליים. הספר המתעד את הגאון הגדול, אשר קמו עוררין עליו - משיב מלחמה בסגנון היסטורי-תיעודי אך בשפה קולחת ומרתקת ומתחקה גם אחר הפרשיה המורכבת באמצעות פיסות מידע אשר היו מפוזרות בתורת אדמו"רי ליובאוויטש כמו גם במקורות רבים ומגוונים מחוץ לחב"ד, אשר תיעדו את תולדות אדמו"ר הזקן ובנו.
הת' אברהם גולדשמיד צאצא של ר' משה הוא אשר עמל ויגע במשך מספר שנים על איתור מקורות אודות רבי משה ועל עבודת המחקר הסופי, והעריכה עבד באינטנסיביות ומסירות הרב אליהו מטוסוב, אשר מוכר מזה שנים כמומחה לתורת ותולדות החסידות. הרב יוסף יצחק קעלער, הכין נספח מיוחד ובו רשימת "הנחות" של רבי משה; ובעברית קלה: רבי משה כיהן כ"חוזר" של אביו, ובתפקידו זה, כתב מאמרים אשר שמע מאביו אדמו"ר הזקן. ועל ההתייחסות ל"הנחות" אלו, ניתן ללמוד מצילומי ה'הנחות' המתפרסמים בספר, ועליהן הגהות בכתב יד קודשו של אדמו"ר הצמח צדק.
נחתום את הידיעה הראשונית על הספר, בפתיח המבוא לספר, מאת הרב טוביה בלוי, מחשובי רבני חב"ד:
"זה ספר תולדות אדם גדול בענקים, הרה"צ רבי משה ע"ה, בן זקוניו של כ"ק אדמו"ר הזקן אשר בחייו עלי אדמות זכה למלט ולפדות נפשו הטהורה מן השבי שנשבה מחיות טרף, שונאי ישראל שניסו לכלות בו את זעם שנאתם הטמאה. הספר הנפלא המוגש כאן, פרי עמלם וכשרונם של החוקר החסידי המפורסם, הרה"ח הרב אליהו מטוסוב, ואתו עמו התמים המוכשר והנעלה הת' אברהם גולדשמיד, משלים למעשה את הפידיון מן השבי של אותו אחד גדול הענקים, בכך שהוא פודה את נפשו הטהורה מידי טועים ומטעים מאחינו בני ישראל שטפלו עליו עלילות שקר לאחר עלותו לגנזי מרומים".
מקור: http://col.org.il/%D7%97%D7%93%D7%A9%D7%95%D7%AA_%D7%97%D7%91%D7%93_%D7%99%D7%A6%D7%99%D7%A8%D7%94_%D7%99%D7%99%D7%97%D7%95%D7%93%D7%99%D7%AA_%D7%99%D7%A6%D7%90%D7%94%D7%9C%D7%90%D7%95%D7%A8_%D7%AA%D7%95%D7%9C%D7%93%D7%95%D7%AA_%D7%A8%D7%91%D7%99_%D7%9E%D7%A9%D7%94_%D7%91%D7%9F_%D7%90%D7%93%D7%9E%D7%95%D7%A8_%D7%94%D7%96%D7%A7%D7%9F_96244.html
יבנה כתב:אסף בנאחז בסבך הביא הרבה מסמכים ותיעודים מהרבה מקורות שמשה הנ"ל נטרפה דעתו עליו והתנצר. א"א לפטור את הכל בהינף יד ולומר שהכל עלילות. על הקוראים לדעת מפי מי יצאו הדברים, ולהחליט האם מתאים להם לקרוא כאלו ספרים.
יבנה כתב:על הקוראים לדעת מפי מי יצאו הדברים, ולהחליט האם מתאים להם לקרוא כאלו ספרים.
גימפעל כתב:יבנה כתב:אסף בנאחז בסבך הביא הרבה מסמכים ותיעודים מהרבה מקורות שמשה הנ"ל נטרפה דעתו עליו והתנצר. א"א לפטור את הכל בהינף יד ולומר שהכל עלילות. על הקוראים לדעת מפי מי יצאו הדברים, ולהחליט האם מתאים להם לקרוא כאלו ספרים.
האם כבר קראת את הספר שכבר יש לך דעה שלילת עליו ?
וכן מה התכוונת במשפט הבאיבנה כתב:על הקוראים לדעת מפי מי יצאו הדברים, ולהחליט האם מתאים להם לקרוא כאלו ספרים.
יבנה כתב:מתוך הדברים שהבאת קודם מבואר שא' מצאצאי הנ"ל החליט להפכו לקדוש ולכתוב ספר על הצדיק ולכתוב מדברי תורתו והגיגיו. מכיון שפרשייה זו נידונה בהרחבה במקור שהבאתי כולל נסיון הריי"צ להפכו לקדוש, יש לי מספיק מידע לכתוב את מה שכתבתי.
יבנה כתב:חשבתי שהדברים מובנים מאליהם, קוראים רבים אינם מעוניינים לקרוא סיפורי צדיקים על משוגעים שהתנצרו, וגם לא ירצו לקבל מהם דברי תורה וחסידות.
כלומר אתה משווה ומקיש סיפור לסיפור ומתוך כך פוסל קהילה שלמה.יבנה כתב:יש אנשים מסויימים שיש להם מגמה לקדש את קרובי רבניהם שירדו מהדרך בכל מחיר, והדברים מגוחכים. שפירא בספרו עמ' 28 כותב על ישראל אריה לייב שניאורסון אח הרבי האחרון מחב"ד שהיה מחלל שבת בפרהסיא וכפי שמעידים מכיריו שעודם חיים וכן בתו, ובכ"ז יש כאלו שהקימו מכון לחקר החסידות על שם הצדיק וכו' ומדברים על שיטתו בחסידות וקוראים לבניהם על שמו ועושים לו יארצייט עי' כאן [באנגלית] http://www.chabadtalk.com/forum/showthread.php3?t=2059.
חשיבות אנשים אינו נמדד לפי מעשי בניהם ואחיהם וכידוע מהאבות, ושינוי העובדות רק גורע מאמינות המספרים.
גימפעל כתב:יבנה כתב:מתוך הדברים שהבאת קודם מבואר שא' מצאצאי הנ"ל החליט להפכו לקדוש ולכתוב ספר על הצדיק ולכתוב מדברי תורתו והגיגיו. מכיון שפרשייה זו נידונה בהרחבה במקור שהבאתי כולל נסיון הריי"צ להפכו לקדוש, יש לי מספיק מידע לכתוב את מה שכתבתי.
אם הבנתי נכון לא קראת את הספר, ואתה כותב דעה שלילית רק מתוך סקירה קצרה ?יבנה כתב:חשבתי שהדברים מובנים מאליהם, קוראים רבים אינם מעוניינים לקרוא סיפורי צדיקים על משוגעים שהתנצרו, וגם לא ירצו לקבל מהם דברי תורה וחסידות.
ואת דברי אסף שהוא אפיקורס צריכים לקבל כתורה מסיני ?כלומר אתה משווה ומקיש סיפור לסיפור ומתוך כך פוסל קהילה שלמה.יבנה כתב:יש אנשים מסויימים שיש להם מגמה לקדש את קרובי רבניהם שירדו מהדרך בכל מחיר, והדברים מגוחכים. שפירא בספרו עמ' 28 כותב על ישראל אריה לייב שניאורסון אח הרבי האחרון מחב"ד שהיה מחלל שבת בפרהסיא וכפי שמעידים מכיריו שעודם חיים וכן בתו, ובכ"ז יש כאלו שהקימו מכון לחקר החסידות על שם הצדיק וכו' ומדברים על שיטתו בחסידות וקוראים לבניהם על שמו ועושים לו יארצייט עי' כאן [באנגלית] http://www.chabadtalk.com/forum/showthread.php3?t=2059.
חשיבות אנשים אינו נמדד לפי מעשי בניהם ואחיהם וכידוע מהאבות, ושינוי העובדות רק גורע מאמינות המספרים.
יבנה כתב:1. כפי שכבר כתבתי, מהציטוטים שהבאת מבואר שהספר בא לעשותו צדיק כו', למרות שהיה רחוק מזה וכמבואר.
2. היות אסף אפיקורס אינו מעלה או מוריד מהמקורות שהביא, וניכרים דברי אמת.
אילו אסף היה אומר דברי תורה והיו מציגים אותו כצדיק ות"ח, ודאי שיש להודיע על כך, שאין הרב דומה למלאך כו', אבל בשאלה של חקר היסטורי, הוא בר סמכא.
3. הבאתי דוגמא לדבר, אין לי מושג אם זה נפוץ ועד כמה. לא באתי לפסול את הקהילה אלא את הנסיון לקדש אנשים פסולים.
אמציה בארי כתב:יבנה כתב:1. כפי שכבר כתבתי, מהציטוטים שהבאת מבואר שהספר בא לעשותו צדיק כו', למרות שהיה רחוק מזה וכמבואר.
2. היות אסף אפיקורס אינו מעלה או מוריד מהמקורות שהביא, וניכרים דברי אמת.
אילו אסף היה אומר דברי תורה והיו מציגים אותו כצדיק ות"ח, ודאי שיש להודיע על כך, שאין הרב דומה למלאך כו', אבל בשאלה של חקר היסטורי, הוא בר סמכא.
3. הבאתי דוגמא לדבר, אין לי מושג אם זה נפוץ ועד כמה. לא באתי לפסול את הקהילה אלא את הנסיון לקדש אנשים פסולים.
אתה על כדורים?!...
הספר אכן מושתת על המסורת האמינה של חסידי חב"ד אשר ראו את ר"מ במהלך גלותו.
אך אין בכך כל דופי, שכן לא רק שמסורות זו מאומתת מפי חסידים שונים (אשר לא הכירו אלו את אלו), אלא אף בחצרות חסידויות אחרות ישנם זיכרונות שמתאימים למסורת חב"ד (צ'רנוביל), ולא רק בחצרות חסידים אלא אף בזיכרונותיו של המשכיל אברהם גטלובור מובא כך ('זכרונות ומסעות'), יתר על כן, במסמכים החדשים שהביא אסף מפורש להדיא שכל 'המרת הדת' לא נבעה מרצון חופשי.
אסף כתב את מחקרו בעניין ר"מ לפני שהיו לפניו המסמכים ופרסם זאת ב'ציון', אחרי זמן התגלו המסמכים, מה עשה אסף? השאיר את מאמרו על קנו, ועשה נספח ובו המסמכים החדשים...
האריך בכל זה בער'ל לוין בפורום עצכ"ח מול ד"א בכבודו ובעצמו - עיין שם ותשפוט.
בימי נעורי כשהייתי יושב בבית-המדרש בטשרניחוב וסמוך על שולחן חותני הנגיד ר' נחמן-ליב, בעת היא בא גם אבי ז"ל מעירו מקונסטאנטין-ישן לבקרני, בא יום אחד עני וחולה מדוכא ביסורים לבית-המדרש, אשר הובא שמה בעגלה רתומה לסוס אחד דל-הבשר ורע-המראה, כאשר יישלחו בעת ההיא העניים מעיר לעיר ומכפר לכפר, ויואל לשבת ימים אחדים בחדר הקטן הנספח לבתי-המדרש כנהוג בערי החסידים, אשר שם יתפללו לפעמים קצת החסידים ביחידות. האיש ההוא התענה כל הימים מדי יום ביומו, ובלילה אחר תניתו אכל רק לחם ושתה מים ולא יותר, ישן על הארץ בלי כר תחת לראשו, ולא דיבר אפילו דיבור הקל, זולתי התפילה שהתפלל בנוסח חב"ד ובתנועות הרגילות אצל זאת הכת. אבי ז"ל הלך לראותו, ויקם ויכבד את אבי ברמיזות להדרת פניו ויפה תוארו, כי היה אבי ז"ל יפה ונכבד מאוד, ועל קצת שאלות, אשר ערך אבי לפניו, ענהו בכתב, והיה כתב-ידו יפה להלל ולשונו צח ומדוייק. אבל לא גילה את שמו ושם מקומו ותכלית נסיעתו בשום אופן. אחרי ימים אחדים העמידו לו עגלה לבקשתו בכתב והלך הלאה למסעיו. אחרי כן הקול נשמע, שזה האיש היה האיש משה בן הרב ר' זלמן, גם אבי אשר ידע את ר' זלמן העיד, שקלסתר פניו דומה לשל ר' זלמן, וברוך היודע!
הספר "תולדות רבי משה בן אדמו"ר הזקן" עורר התעניינות גדולה בקרב החוקרים ובכלל אצל כלל חסידי חב"ד, אשר במשך השנים ניזונו משמועות, גירסאות והכחשות לצד דיונים בפורומים ובשולי ספרים ובטאונים.
כעת, לראשונה, יצא ספר שכל כולו מחקר מקיף ביותר על תולדות רבי משה וגם אני נחפזתי לעיין בספר החדש ומשיחות עם ידידים הסקתי, כי יש כמיהה בציבור הרחב לדעת מה גירסת ליובאוויטש למאסר והבריחה ולמרות שבודאי הספר יימכר בעותקים רבים, הרי שלא כל חסיד יעיין בספר, לכן כשירות לציבור עיינתי בפרקים הרלוונטיים ובחרתי להביא מספר קטעים מהספר בלשון אדמו"ר הריי"צ אודות פרשת המאסר והבריחה.
הנה מתוך אגרת קודש:
"ויקנא בו [בהרב רבי משה] בישוף הויאזמי (שהיה בקי בשפת הקודש בידיעת ישראל [...]) ובעזרת שרי פלכי ויטבסק [ו]מוגילוב, ערך התווכחות עם הרה"ק הרב רבי משה. נושא הדיבור על דבר חקירת האמונה אשר [המתווכחים ובהם הבישוף] נכלמו דום, וינצח הרה"ק הרב רבי משה. אמנם ניצחון זה הביא אשר הבישוף התחכם, ועל ידי השרים נערך עוד התווכחות (אשר הרה"ק הרב רבי משה הוכרח על פי אונס להסכים על זה [להסכים לויכוח נוסף למרות ניצחונו בויכוח הראשון] בויאזמע, ושם העלילו עליו כי נצחוהו, אשר על כך מנוצח ועליו כו' ויאסרוהו, וכל מרבית דבריו לא הועילו". [ואדמו"ר הריי"צ מספר גם על הצלתו המופלאה:] "עד כי פתאום מת אחד האסירים בחדרו, והיה רעש ורגעי בהלה, ויצא הרה"ק הרב רבי משה את בית האסורים, וילך לאורשע, ושם הודיעוהו כי באו לחפשו, וילך למדינת ואהלין".
ובשיחת שבת תשובה תרח"צ סיפר כ"ק אדמו"ר מוהריי"צ, כי בעת הוויכוח עם הכמרים אחרי שהתנו ביניהם שכל מי שינוצח יהיה מוכרח להחזיק דעתו של המנצח, ור' משה ניצח: "בראותם את מצבם נטלו ג' מהם ונשבעו בהשתי וערב [צלב] כי הם ניצחו והושיבו את ר' משה במאסר וברח משם דרך חלון והחל לערוך גלות. ובבית אדמו"ר הזקן אמרו להשרים שאין יודעין מאומה מזה, ובאמת לא היה לו שום התקשרות עם בני ביתו מפני היראה".
לעומת הסיפור המקובל מדורי דורות, שר' משה ברח מידי חוטפיו ומאז היה נע ונד בהסתר, יש המעדיפים להפיץ גירסאות מפוקפקות הנתמכות במסמכים מזוייפים ועל אלו כותב מחבר הספר הרב אלי מטוסוב (בעמוד 150): "יש לציין כי המשכילים למינהם [מאז ועד ימינו אנו] אשר שנאתם את יהדות התורה ואת החסידים עברה כל גבול, מצאו בפרשת החטיפה של רבי משה, כר נרחב לכתוב דברי רוח והבל שאינם תואמים משום בחינה היסטורית וגם נוגדים לכל המסמכים האותנטיים".
ונחתום במנהג בעל ההילולא דהיום, כ"ק אדמו"ר מוהרש"ב ללמוד עם בנו כ"ק אדמו"ר מוהריי"צ מהנחות רבי משה בן אדמו"ר הזקן. כפי שמופיע בספר החדש בעמוד 33, מתוך אגרת קודש אדמו"ר מוהריי"צ: "רוב המאמרים שבביאורי הזוהר אמרם הוד כ"ק רבנו הזקן רק לפני בניו ונכדו [... אדמו"ר הצמח צדק] ואחדים מהתלמידים המצויינים היושבים אצל רבנו הזקן. כותבי ההנחות בעת ההיא היו חמשה: [...] אחיו כ"ק הרה"צ רבי משה [...] ואנחנו [כ"ק אדמו"ר מוהרש"ב עם בנו כ"ק אדמו"ר מוהריי"צ] למדנו את המאמרים האלה בהנחותיו של הרה"צ רבי משה עם הגהות וביאורים עליהם מכ"ק אאזמו"ר בעל הצמח צדק".
מחולת המחנים כתב:האם כל המקורות עליהם מתבססת גרסת חב"ד בענין מבוססים רק על דבריו של הריי"ץ בנידון?
גימפעל כתב:מחולת המחנים כתב:האם כל המקורות עליהם מתבססת גרסת חב"ד בענין מבוססים רק על דבריו של הריי"ץ בנידון?
האם כוונתך היא רק לאגרות הריי"ץ או לכל המקורות החבדיי"ם ?
הספר עדיין לא בא לידי (אני מניח שארכוש אותו בזמן הקרוב), אך מתוכן העניינים ומשני פרקים שכבר קראתי, אני רואה שרוח של עליבות שורה על הספר הזה, כמו על קודמו של אותו מחבר, שנושא את השם היומרני והחצוף 'כיצד חוקרים אישים בישראל' (חיים ליברמן, מי יגלה עפר מעיניך!), וכותרת העל שלו היא 'ממשה עד משה' – כביכול קו ישר נמתח בין הרמב"ם לבין המטורף משה.
וכבר אתמחי גברא בסוגיות חמורות: איך לגנוב ממני חומרים-חומרים, כולל מקורות חסידיים, להשמיץ בלי להזכיר אותי, לחלוק עליי ולהתווכח אתי על אודות דברים שמעולם לא טענתי כמותם, והעיקר – לא להתייחס כלל למקורות שאינם תואמים לתזת הקדושה העילאית של רבינו משה. אותי זה משעשע...
קשה להתווכח עם מי שחושב שכל סיפור שסיפר הריי"ץ נחצב מאבני הר סיני והוא מביא אותם בתור הוכחה לקדושתו של משה, ולו יהיו מופרכים ומגוחכים וחסרי שחר.
וכשאני חושב על כל העלובים הללו אני מוצא עצמי מתגעגע לר' יהושע מונדשיין ז"ל.
אינני יודע כרגע איך אגיב, אם בכלל. אני מניח שבפורום אוצר החכמה תימצא הדרך לחרף ולגדף גם אותו וגם אותי
בינתיים קניתי את הספר. פשוט מביך.
זו אפילו לא אפולוגטיקה.
בהקדמה הוא כותב שדברי שקר וכזב שתצילנה האוזניים:
"...לאחרונה נתפרסמו כמה מסמכים הקשורים לפרשת חטיפת רבי משה ... פרסומים אלו הם מתוך תיקי מסמכים מקוריים (לפחות הוא מודה שהם מקוריים ולא זיוף של משכילים או של חוקרים כפי שטענו בהתחלה – ד"א) בפרשה זו שנשתמרו מאותה עת ועד היום בספרייה במינסק, והעתקים מהפ נמצאים גם באחת הספריות בירושלים, אבל מסמכים אלו גנוזים ובעליהם עדיין לא מעוניינים למסור אותם לפרסום...".
"...מן המקצת שהתפרסם, אנו למדים כי הפרטים העולים ממסמכים אלו, תואמים את המסופר בכתבי כ"ק אדמו"ר מוהריי"צ נ"ע על פרשת רבי משה.
... אולם בספר שלפנינו כמעט ולא נגענו בענין המסמכים, כיון שעדין לא הגיעו לידינו אלא מעט מזעיר, וגם כי מסמכים אלו דורשים עבודה גדולה בפני עצמה ... לדידנו אין ספק, כי כאשר ישוחררו בעז"ה המסמכים על ידי המחזיקים בהם (אולי גם שחרור המסמכים ויציאתם מן השבי יקרו בי"ט בכסלו? כשם שרבי משה הקדוש ניצל מידי שוביו, לשיטת הריי"צ, בי"ט בכסלו – ד"א), ייערך אי"ה חלק נוסף של השלמות לספר זה על פי הפרטים שיתווספו מתוך המסמכים...".
וכל מי שקרא ושנה מעט בפרשה זו יצחק למו מרוב מבוכה.
טוב היה להם לו מילאו פיותיהם מים, ועתה בזכות הספר יחזרו מבקשי האמת לחפש אותה ממי שאמרה.
נושא ספרים כתב:לא קראתי את הספר אבל לפי תוכנו אני מבין שהוא בא לשלול ולבטל את ספרו של פרופ' דוד אסף אודות פרשיה זו.
קרית מלך כתב:והוא גם אינו מסתיר זאת ומה לו ולבאי בתי מדרשות יראי ה'.
הר-חורב כתב:אני מניח שכתבת את דבריך על סמך ראיות ועל כן אבקשך לצטט היכן דוד אסף כתב את מגמתו הברורה?
הוד_והדר כתב:צודק המגיב מעלי, כל מאמר ומאמר שאסף פרסם בא רק להוסיף כבוד לחכמי התורה ולומדיה, חכמי החסידות ולומדיה וכן עד"ז, מעולם לא חיפש כל פרשה עגומה שהשתיקה יפה לה לבססה ולפרסמה בפני עיני כל, תגיד אתה באמת עיור, היש לך ספק בדבר שמגמת אסף במחקריו כאילו רק אל האמת יסודה להשחיר את פני ציבור החרדי לסוגיה, צריכים להיות בער לא להבין את זה
ואף אם נגיד שהיה משהו בבן בעל התניא, ובכן מה, האם לא היו עשרות ואולי מאות גדולי ישראל שהיה בביתם פרשה זו או אחרת, מה הענין לנבור בהם, אתה רוצה להשתדך עם בנו או בתו? הסיבה היחידה הוא סתם להשחיר את פני כל הקודש לנו, היום זה בעל התניא ומהרי"ד מבעלזא, מחר זה מהר"ם מפאדובה והגר"א מוילנה וחוזר חלילה
נושא ספרים כתב:עד היום ידעתי "שמסורת מקודשת" הוא מושג שמשתמשים בו בדבר הנוגע לאחד מעיקרי הדת. שאז אין מתחשבים בשום דבר, ומצווה לדבוק בעקרון המקודש בכל עוז.
אבל עתה אני למד על קידוש מסורות של חולין. בא נניח לרגע לנושא הטעון שלפנינו, ונבחן את השפה במקרה דומה. פלוני יכתוב ויוכיח שבנו של ר' ישעיהו מפשעדבורז, קראו לו אברהם משה, יטען כנגדו אלמוני: אני לא מעונין להתייחס לכל הדוקומנטים שהבאת ולכל ההוכחות שהוכחת, אני מעונין להציג את המסורת שלנו, שלפיו שמו היה ישראל אהרן. איך זה נשמע לכם?
או במילים אחרות, למה משתמשים בעקרון המקודש של האמונה, לדברים של מה בכך? למה מבזים את סגולת ישראל כמאמינים בני מאמינים כשטופלים עליהם אמונות בדברים מפוקפקים כאלה?
נושא ספרים כתב:אמור בנסיון הפתטי של מחבר הספר ושל כמה מהכותבים כאן לשווק דמות בעייתית וטרגית בצדקנות של אמונה במסורת החבדי"ת. ואני שואל שאלת תם איזה קדושה יש במסורת העוסקת בענין משפחתי גרידא. משהו לא ברור?
נושא ספרים כתב:לא קראתי את הספר אבל לפי תוכנו אני מבין שהוא בא לשלול ולבטל את ספרו של פרופ' דוד אסף אודות פרשיה זו.
פניתי אליו לשאול את דעתו על הספר החדש.
תחילה הוא כתב לי כךוכשאני חושב על כל העלובים הללו אני מוצא עצמי מתגעגע לר' יהושע מונדשיין ז"ל.
גימפעל כתב:אגב האזכור של מונדשיין יש לגלות שעם חוש הביקורתיות שמונדשיין ניחן בו היה לו קשרי ידידות מיוחדים עם מחבר הספר הנ"ל הרב אליהו מטוסוב.
הר-חורב כתב:למען ההגינות והיושר יש לציין שבספרו השטוח של מטוסוב "כיצד חוקרים" אין כל חידוש גילוי או חשיפה שלא הובאה כבר אצל אסף.
גימפעל כתב:ולגופם של דברים, אם כל מטרת הקונטרס 'כיצד חוקרים אישים בישראל' הוא להפריך את אסף איך תוכל למצוא שם גילויים וחשיפות ?
גימפעל כתב:
חזור אל “מטפחת ספרים ועיטור סופרים”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 222 אורחים