לייטנר כתב:אני מכיר אישית את הראשון שלמד ביישוב ולאחר מכן בשעלבים (הישיבה היתה קיימת מספר שנים, ורק בשלהי תשכ"ז לערך הפכה להיות ישיבת ההסדר השניה, אחרי כרם ביבנה).
ר' יידל לא סלח לאותו בחור.
פרנקל תאומים כתב:היה מרבה להדריך בעניני הלכה כשהיה מדבר בחדר אוכל לפני סעודות ליל שבת, ובפרט לפני הסעודה או הקידוש בראש השנה (זוכרים כמה היה מזהיר לא להישען על הסטנדר בזמן התקיעות דסמוך כיושב?) ובזמן סעודה מפסקת ביוהכ"פ.
בני ברקי כתב:היה מקפיד בשיעור לשתות מים(עם כדור) לא בפני התלמידים אלא היה מסובב פניו ושותה.פעם אחת ביקש מאיתנו למצוא את המקור להנהגה זו,לאחר שאף אחד לא מצא הוא הראה לנו במסכת דרך ארץ שכתוב לא לשתות בפני תלמידים.
היה משתדל להקנות לתלמידים ערך מוסף על ה"נשים-נזיקין-פסחים" שלמדו בישיבה
אום אני חומה כתב:בני ברקי כתב:לייטנר, הרשה לי לנחש שאביך מהבוגרים.
אום אני חומה כתב:הרב אברהם ויג. רב ביכנ"ס ברח' החיד"א בבית וגן. יהודי משכמו ומעלה. מחזור תשל"ח.
על הרב גואלמן אינני יודע, אך הבט נא במחזור תשכ"א.
רבש"ע בשביל מה נכנסת לזה? במקו"א כבר רשמה משפחת טרופ את שמו של "המכוון" בר"ת.נוטר הכרמים כתב:יעויין בהקדמת ספר 'שערי זיו' להג"ר ישעיה זאב וינוגרד זצ"ל, חותנו של הגאון רבי ראובן טרופ זצ"ל בן הגרנ"ט זצ"ל, ששימש בראשות המוסד 'הישוב החדש' לפני הרב קולדצקי ז"ל ששולח חיצי מרירות כנגד אלו ששלחו ידם במלאכתו וגרמו לקיצור ימיו. מישהו כאן יודע למי הכוונה?
=====
נוטר הכרמים כתב:עוד רציתי לברר, ב'דרך לישיבה', כלומר, בתוככי המוסד הנ"ל, האם נתן הרב קולדצקי רשות לעזוב באמצע (דהיינו המהלך השנה הרביעית והחמישית, שלפי הגיל כבר שייכים לישיבה גבוהה)?
נוטר הכרמים כתב:י
ועוד שאלה לסיום, האם אכן חוסר ההערכה או/ו ההתעלמות המופגנת שנוהגים לעומתו בכירי בוגרי המוסד הנ"ל מקרב הציבור החרדי, יחס זהה בחייו ואף לאחר מותו, זוהי רק תוצאה של חיפוי והדחקת ההיסטוריה האישית הלא מכובדת שלהם, או שישנם נימוקים נוספים?
במשפחתי יש יהודי ת"ח שלמד ביישוב [מן הסתם בערך בתחילת שנות התשל"_], וניכרים עליו בהחלט סימני תיעוב ל'יישוב'. בילדותו הוא "נשרף" ורצה ללכת לישיבה קדושה, אך אמו לא הסכימה בשום פנים ואופן שלא ילמד במסגרת תיכונית. הרע במיעוטו, עבורה, היה שילך ליישוב. זה כבר מתכון לשנאת המקום. אבל יותר מהכל, הוא בהחלט שנא את המשטר הכבד והמציק, היה לו קשה מאוד להתפתח עם משטר, ומשאלת חייו הייתה לעזוב את המקום. אבל עם אמו הפולניה [לאוי"ט] לא היה אפילו מצב להתווכח...
לאחר שנקעה נפשו מהיחס הנוקשה של ר' יידל, חרף שקידתו ועמידתו ביעדים, בצעד נדיר, נסעה אמו במיוחד לר' יידל והחלה לגעור בו(!): "מה אתה רוצה מהילד? איך אתה חושב שהוא יצליח להתפתח בצורה כזו? אפשר לחנך ילד כשעושים לו פרצוף כועס?!.. תן לו חיוך, מילה טובה, תתנהג אליו יפה ...". אשה מיוחדת אך פולנייה ש"לא רואה בעין"... ופשוט מאוד, מציקים לילד שלה, אז היא "מטפלת" בבעיה...
ניתן לומר, כי החל מאותו היום, ייחסו של ר' יידל אליו השתנה באופן מהותי.
[מעניין באמת לשמוע מהבוגרים כאן האם הם שמעו פעם על מישהו שהעז לגעור בר' יידל].
בדינר שהתקיים למען הישיבה בשנים האחרונות, נשאל הנ"ל אם הוא רוצה לתרום משהו. הוא השיב: אני מוכן לשלם כל סכום ובלבד שייסגר מוסד זה...
דברים מארכיון הישיבה כדאי לחפש בארכיון מנהל הישיבה ז"ל וד"ל...אום אני חומה כתב: בזמנו החבר'ה מצאו ארכיון ישן נושן באיזה בוידעם מעל החדר אוכל של הרבנים, ושם היה מכתב מהחזו"א יחד עם עוד חומר, אלא שיד נעלמה קרעה את כל התוכן.
לפני ר' יודל.מחולת המחנים כתב:אגב, הג"ר גדליה נדל היה מראשוני התלמידים בישיבת הישוב, האם למד שם גם בתקופת הרב קולודצקי, או רק בימיו של ר' ראובן טרופ.
נוטר הכרמים כתב:ברצוני להסב את תשומת לב תלמידי הרב קולדצקי ז"ל החשובים להתרשמותי הדלה מפי השמועה מכמה בוגרים ותיקים.
ג] לא ארחיב את הדיבור על הזכרונות וה'נוסטלגיה' הלא מלבבת על האוירה הלחוצה והתובענית, המשטר הכבד והמעיק וכל כיוצא בזה, על כך כבר נרמז די והותר לעיל.
מה שחיזק בי את תחושת הניכור ששמעתי עליה, שהיתי פעם תקופה ממושכת עם אחד מילדיי בבית החולים איכילוב הסמוך. נסיתי פעם להתגנב לביקור חטוף במבנה ה'ממוסד' - 'מקום ש... בו אבותי, אך לשווא! זקיף חמור סבר חסם בגופו את השער; לא תוכלו להיכנס בלי אישור מבעלי המקום. כמובן הנימוק לא רק בטחוני...
תגובתכם....
מחולת המחנים כתב:אני הדל חושב שיש לחלק בין המקום - ישיבת הישוב החדש ומה שהיא מסמלת לבין דרכו החינוכית של הרב קולודצקי ז"ל.
הנהגתו החינוכית באופן נוקשה ונחרץ לענ"ד אין לה קשר למקום, אלא לאישיות והסגנון, וכפי שהוזכר כאן כך היתה גם הנהגתו של הגרי"ד קופלמן זצ"ל שאף הוא למד אצל הגרש"ש.
נקודה צדדית שציין בפני פעם אחד, ואמר, אנחנו רואים שראשי הישיבות בישיבות קטנות שנהגו במשטר נוקשה ופשוט רדפו אחרי הבחורים והטילו פחד ואימים, האריכו ימים בבריאות הגוף וניהלו את הישיבה עד לימיהם האחרונים, ובתור דוגמא נקט את הגרי"ד קופלמן והרב קולודצקי, אותו אחד נתן אף הסבר לטעמו ואמר כי המאבק שניהלו ראשי ישיבות אלו עם צעירים תוססים ומלאי מרץ לא הניח להם להזדקן.
מחולת המחנים כתב:נקודה צדדית שציין בפני פעם אחד, ואמר, אנחנו רואים שראשי הישיבות בישיבות קטנות שנהגו במשטר נוקשה ופשוט רדפו אחרי הבחורים והטילו פחד ואימים, האריכו ימים בבריאות הגוף וניהלו את הישיבה עד לימיהם האחרונים, ובתור דוגמא נקט את הגרי"ד קופלמן והרב קולודצקי, אותו אחד נתן אף הסבר לטעמו ואמר כי המאבק שניהלו ראשי ישיבות אלו עם צעירים תוססים ומלאי מרץ לא הניח להם להזדקן.
לייטנר כתב:
פעם הגיע להעביר שיעור כללי ביישוב הרב אונטרמן (?). כדי למנוע שאלות מיותרות, ניתנה הוראה שרק הבחורים מכיתה ה' יוכלו להגיב בשיעור. במהלך השיעור הקשה ושמר על עמדתו בתקיפות דווקא בחור מכיתה ג'. בתום השיעור ניגש ר' יידל לבחור ואמר לו: "קירשטיין, הפגזת/הפצצת!".
הרב ישראל קירשטיין, ראש ישיבת ההסדר בקרית שמונה.
פרנקל תאומים כתב:לא ידען,
אני יכול לספר מה ששמעתי ממו"ר ר' יידל,
שבשעתו הוא חשב לבנות מקווה במתחם הישיבה, מפני שתמיד היו בחורים ממשפחות חסידיות (בעבר היו לא מעט מחסידי גור. וד"א, גם הרבי מסדיגורא זצ"ל בעל "עקבי אבירים" , למד בהישוב), שנזקקו לכך.
הוא שאל את הבית ישראל וחשב שייענה בהתלהבות. להפתעתו הוא ענה כנגדו: "ומי ישמור?", ונתן לו להבין שהוא מתנגד.
חזור אל “משפחות סופרים וימות עולם”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 71 אורחים