רוצה לעיין כתב:מנהג האשכנזים לומר רק בברכה שקודם קריאת ההפטרה ולא בברכות שלאחריה ודלא כאנשי תימן
רוצה לעיין כתב:שמעתי הצעה לביאור ענין זה של טעמים בברכת ההפטרה
כי היות והסיבה לקריאת ההפטרות הוא משום הגזירה שלא לקרא בתורה
ומכיון שטעמי קריאת ההפטרות שונים מקריאת התורה
לכן תקנו לברך את ברכת ההפטרה בניגון עם טעמים של קריאת התורה ו
בצוק העיתים נשכחה הסיבה והמנהג ומברכים בניגון של הפטרה
אציין שוב שזאת הצעה של השערה ללא שום מקור ודרך
רוצה לעיין כתב:שמעתי הצעה לביאור ענין זה של טעמים בברכת ההפטרה
כי היות והסיבה לקריאת ההפטרות הוא משום הגזירה שלא לקרא בתורה
ומכיון שטעמי קריאת ההפטרות שונים מקריאת התורה
לכן תקנו לברך את ברכת ההפטרה בניגון עם טעמים של קריאת התורה ו
בצוק העיתים נשכחה הסיבה והמנהג ומברכים בניגון של הפטרה
אציין שוב שזאת הצעה של השערה ללא שום מקור ודרך
רוצה לעיין כתב:מנהג האשכנזים לומר רק בברכה שקודם קריאת ההפטרה ולא בברכות שלאחריה ודלא כאנשי תימן
בן ראובן כתב:יצויין שההטעמה מנוגדת לכללי הטעמים (ה' אלקינו - שני פשטין רצופים בלי רביע לפניהם).
הכהן כתב:בן ראובן כתב:יצויין שההטעמה מנוגדת לכללי הטעמים (ה' אלקינו - שני פשטין רצופים בלי רביע לפניהם).
אין כזה דבר במקרא?
משולש כתב:ומעניין לאותו עניין.
היה לי דיון עם מישהו, האם כשמעתיקים פסוק שהשתנה בגלל תפילה ללשון רבים (למשל כמו בוהוא רחום של ב' וה': "אתה ה' לא תכלא רחמיך ממנו חסדך ואמתך תמיד יצרונו" במקום ממני יצרוני) האם צריך אז לא לשים בו טעמים בגלל שזה לא פסוק?
שומר הגחלת כתב:משולש כתב:ומעניין לאותו עניין.
היה לי דיון עם מישהו, האם כשמעתיקים פסוק שהשתנה בגלל תפילה ללשון רבים (למשל כמו בוהוא רחום של ב' וה': "אתה ה' לא תכלא רחמיך ממנו חסדך ואמתך תמיד יצרונו" במקום ממני יצרוני) האם צריך אז לא לשים בו טעמים בגלל שזה לא פסוק?
רפאנו ה ונרפא שבשמונה עשרה יוכיח דלא אשכחנא בשום דוכתא עם טעמים. (הוא פסוק בירמיהו יז'- שלא להביך את מי שלא יודע)
משולש כתב:שומר הגחלת כתב:משולש כתב:ומעניין לאותו עניין.
היה לי דיון עם מישהו, האם כשמעתיקים פסוק שהשתנה בגלל תפילה ללשון רבים (למשל כמו בוהוא רחום של ב' וה': "אתה ה' לא תכלא רחמיך ממנו חסדך ואמתך תמיד יצרונו" במקום ממני יצרוני) האם צריך אז לא לשים בו טעמים בגלל שזה לא פסוק?
רפאנו ה ונרפא שבשמונה עשרה יוכיח דלא אשכחנא בשום דוכתא עם טעמים. (הוא פסוק בירמיהו יז'- שלא להביך את מי שלא יודע)
לא ראינו אינה ראיה
הוא פסוק בהפטרת בחוקותי, שלא להביך וכו'.
שומר הגחלת כתב:הכהן כתב:בן ראובן כתב:יצויין שההטעמה מנוגדת לכללי הטעמים (ה' אלקינו - שני פשטין רצופים בלי רביע לפניהם).
אין כזה דבר במקרא?
לא שמעתי על כלל כזה, אולם לאחר השוואת כל המקומות בתנ"ך (בסיוע תוכנת הכתר) שמופיע דבר זה עולה התמונה שאכן כך הוא (אמנם יש מקומות שיש טעמים מפסיקים באמצע אולם הם בדרגת שלישים ותו לא).
בן ראובן כתב:כלל גדול הוא, וטעמו פשוט, כי לולא הרביע שלפניו היה הפשטא הראשון מוטעם ברביע ולא בפשטא (והוא הדין והוא הטעם לשני תבירין ולשני זרקין רצופים).
מה שנכון נכון כתב:רוצה לעיין כתב:מנהג האשכנזים לומר רק בברכה שקודם קריאת ההפטרה ולא בברכות שלאחריה ודלא כאנשי תימן
איפה ראית שמנהג תימן לומר הברכות שאחריה עם טעמים.
יהודה בן יעקב כתב:מה שנכון נכון כתב:רוצה לעיין כתב:מנהג האשכנזים לומר רק בברכה שקודם קריאת ההפטרה ולא בברכות שלאחריה ודלא כאנשי תימן
איפה ראית שמנהג תימן לומר הברכות שאחריה עם טעמים.
הרב מה שנכון נכון ציטט לעיל מהתאג' ושם נכתב שלאחר קריאת ההפטרה אומר הברכות בניגון ההפטרה, על אף שלא הועתק ברכות שלאחר ההפטרה בנוסח תימן עם טעמים. אולי יואיל א' החכמים להעלותם.
מה שנכון נכון כתב:איפה ראית שמנהג תימן לומר הברכות שאחריה עם טעמים.
בן ראובן כתב:יצויין שההטעמה מנוגדת לכללי הטעמים (ה' אלקינו - שני פשטין רצופים בלי רביע לפניהם).
כדכד כתב:לענ"ד בקהילות שנוהגות לקרוא שה"ש קהלת ורות בצבור בברכה גם נוהגים לומר את הברכות בניגון טעמי אותן המגילות
משולש כתב:כדכד כתב:לענ"ד בקהילות שנוהגות לקרוא שה"ש קהלת ורות בצבור בברכה גם נוהגים לומר את הברכות בניגון טעמי אותן המגילות
ולכאורה אין מסורת על טעמי מגילות אלו שרק מזמן הגר"א ואילך החלו הליטאים לקראם ע"י שליח ציבור בברכה מתוך מגילת קלף (ולפני כן קראו כל אחד לעצמו מהמחזור).
כדכד כתב:משולש כתב:כדכד כתב:לענ"ד בקהילות שנוהגות לקרוא שה"ש קהלת ורות בצבור בברכה גם נוהגים לומר את הברכות בניגון טעמי אותן המגילות
ולכאורה אין מסורת על טעמי מגילות אלו שרק מזמן הגר"א ואילך החלו הליטאים לקראם ע"י שליח ציבור בברכה מתוך מגילת קלף (ולפני כן קראו כל אחד לעצמו מהמחזור).
לענ"ד הגר"א אינו הראשון שקרא מגילות אלו בצבור בברכה. עיין בלבוש על או"ח סי' ת"צ וכן במג"א וט"ז על הרמ"א שם שכבר המהרי"ל ובמנהגים הביאו לקרוא מגילות אלו בברכה והרמ"א המג"א והט"ז חלקו עליהם, אך מנהג לקרוא בברכה היה גם לפני הגר"א
לענ"ד כוונתו לטעמים של הברכות ואת הברכות הוא משייך לקריאה על קלף.אוצר החכמה כתב:למה אתה משייך את המנגינה לקריאה בקלף?
אוצר החכמה כתב:למה אתה משייך את המנגינה לקריאה בקלף?
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 32 אורחים