בנוגע לחלה מתוקה נחלקו הדעות: מנהג רוב בני ספרד שחלה מתוקה שהמתיקות שבה מורגשת ביותר אין מברכים עליה ברכת המוציא, ודינה כפת הבאה בכיסנין, וכהכרעת השו"ע סי' קסח סעי' ז. אולם, הרמ"א שם חולק, וסובר, שרק אם העיסה נילושה ברוב מי פירות ומיעוט מים ברכתה מזונות, ועל פי הוראתו נהגו בני אשכנז לברך ברכת המוציא על חלה מתוקה. דעת הגרש"ז אויערבך היתה, שבחלה המיועדת לאכילה לשם שובע ולא לקינוח גם השו"ע מודה שברכתה המוציא [וכעין מש"כ הפוסקים שם בסוף הסימן לגבי פת הממולאת בגבינה או בשר, שאף שהיא עשויה באופן של כיסנים, כיון שהיא נאכלת תמיד לשם שובע ולא לתענוג בלבד ברכתה המוציא], אולם המנהג שלא כדבריו.
לפי המתבאר לעיל, כדי לברך מזונות לבני ספרד צריך שטעם התערובת יהיה ניכר בעיסה, ולכן חלות או לחמניות שמרגישים בהם טעם מתיקות (ולא טעם שונה במקצת מחלה רגילה) וברכתן מזונות - אין יוצאים בהן ידי חובת שלש סעודות בשבת, הואיל ויש חיוב לאכול בסעודות שבת פת כמבואר בשו"ע (סימן רעד, ד) וחלה שמרגיש בה טעם המתיקות דינה כ'פת הבאה בכיסנין' שברכתה מזונות, ולכן יש להיזהר לקנות פת לחם גמור ולא פת מתוקה (חזון עובדיה שם).
שלח כתב:אני רוצה להבין כמה דברים
א האם זו מחלוקת בין אשכנזים לספרדים?
ב האם המודעה היא נגד הבדץ? או בדצים שונים?
ג מדוע יצא כרוז זה? הרי אם יש לזה השגחה של אחד הבדצים, והם כתבו לברך מזונות, הרי הם בדץ ואפשר לדבר איתם, ואם זה אדם פרטי שכתב לברך מזונות אז מניין יש לו רשות , אלא אם כן זה מחלוקת בין ספרדים לאשכנזים, אבל צריך לכתוב שזה מזונות רק לאשכנזים
ד אם באמת זו מחלוקת בין ספרדים לאשכנזים, האם יש עוד דוגמאות כמו אחוז היין או בישולי עכום בעוגות ועוד, שיש הבדל בין אשכנזים לספרדים?
ה הרי תמיד חשבתי שבדצים זה למהדרין לכל השיטות גם אשכנזים וגם ספרדים, אז מדוע כתוב מזונות אם זה לא לכולם?
ו אבקש מחכמי הפורום הנכבדים להאיר את עיני בסוגיות אלו, ולהסביר לי מדוע ולמה יצא כרוז זה?, מה הרקע של הדברים?, והאם יש תגובות של הבדצים בעניין?
שלח כתב:תשובה:
א. אם הכוונה ל"לחמניה מתוקה", כלומר שנילושה במים אך הוסיפו עוד מוצרים מתוקים, אז יש מחלוקת בין אשכנזים לספרדים. אשכנזים מברכים המוציא, ורק על עוגה ממש מברכים מזונות. לספרדים זה תלוי, אם היא מאוד מתוקה, כך שאדם נשאל אם זה לחם או עוגה, משיב עוגה, אז ברכתה מזונות, אך אם הוא משיב לחם, אז ברכתה המוציא.
אבל לכל הדעות אם יש שיעור קביעות סעודה, ברכתה המוציא.
**
ב. אם לא נילושה במים אלא רק במי פירות כלומר מיץ פירות, אז לכל הדעות, ברכתה מזונות. אבל יש להיות בטוח שאלו מי פירות טהורים שאין בהם מים, אבל גם כאן אם יש שיעור קביעות סעודה הברכה היא המוציא.
נהר שלום כתב:בילקוט יוסף וגם בכרוז כתוב שרק אם טועמים מתיקות אז הלחם מזונות
אוצר מתנת חינם כתב:נהר שלום כתב:בילקוט יוסף וגם בכרוז כתוב שרק אם טועמים מתיקות אז הלחם מזונות
גם בשו"ע כתב כן (קס"ח ז').
משולש כתב:http://www.ladaat.info/article.aspx?artid=22032
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 63 אורחים