צונאמי כתב:רבינו ירח,
נראה לך שקערת הסדר של מהרח"ו היתה כשל רבו הגר"א?
הסבר את שאלתך.
צונאמי כתב:רבינו ירח,
נראה לך שקערת הסדר של מהרח"ו היתה כשל רבו הגר"א?
משולש כתב:צונאמי כתב:רבינו ירח,
נראה לך שקערת הסדר של מהרח"ו היתה כשל רבו הגר"א?
הסבר את שאלתך.
ירח מלא כתב:יתכן גם שיש דברים שהגר"א עצמו לא נהג כפסיקתו ההילכתית לאור מנהג שהיה בידו.
וודאי שרבי חיים לא אמור לשנות את מנהג משפחתו החשובה.
ירח מלא כתב:יתכן גם שיש דברים שהגר"א עצמו לא נהג כפסיקתו ההילכתית לאור מנהג שהיה בידו.
בברכה המשולשת כתב:ירח מלא כתב:יתכן גם שיש דברים שהגר"א עצמו לא נהג כפסיקתו ההילכתית לאור מנהג שהיה בידו.
??
יעקובי כתב:בענין שפעמים והגר"א נהג למעשה דלא כפי הנראה מדבריו בביאור הגר"א, יעויין עליות אליהו מעלות הסולם הערה י"ג (ד"ה וראיתי לבאר הנה).
וראה שער הציון סי' ט' אות כ"ז.
יעקובי כתב:אם כי אינו מוכרח לחלוטין...
בברכה המשולשת כתב:אכן דווקא שם יש המחלקים בין כאשר מוציא אחרים ידי חובה, שאז ישב (כי זו הסיבה לישיבה וכשאלת התוס') לבין כשהבדיל לעצמו שאז עמד
יעקובי כתב:בברכה המשולשת כתב:אכן דווקא שם יש המחלקים בין כאשר מוציא אחרים ידי חובה, שאז ישב (כי זו הסיבה לישיבה וכשאלת התוס') לבין כשהבדיל לעצמו שאז עמד
בכלל קצת תימה תירוץ זה, מדוע א"כ לא השיב כזאת הגר"ח מוולאזין לתמיהת ר' צבי הירש פרוש.
בברכה המשולשת כתב:יעקובי כתב:בברכה המשולשת כתב:אכן דווקא שם יש המחלקים בין כאשר מוציא אחרים ידי חובה, שאז ישב (כי זו הסיבה לישיבה וכשאלת התוס') לבין כשהבדיל לעצמו שאז עמד
בכלל קצת תימה תירוץ זה, מדוע א"כ לא השיב כזאת הגר"ח מוולאזין לתמיהת ר' צבי הירש פרוש.
שאלה טובה. בעז"ה אעיין
משולש כתב:בברכה המשולשת כתב:ירח מלא כתב:יתכן גם שיש דברים שהגר"א עצמו לא נהג כפסיקתו ההילכתית לאור מנהג שהיה בידו.
??
באמת יתכן, בדומה לח"ח שלא נהג כמשנ"ב בהרבה פרטים כעדות נכדו.
השקדן כתב:משולש כתב:באמת יתכן, בדומה לח"ח שלא נהג כמשנ"ב בהרבה פרטים כעדות נכדו.
היכן ניתן לראות את "עדות נכדו"?
משולש כתב:השקדן כתב:משולש כתב:באמת יתכן, בדומה לח"ח שלא נהג כמשנ"ב בהרבה פרטים כעדות נכדו.
היכן ניתן לראות את "עדות נכדו"?
זכור לי בשרשי מ"א ח"א בפרק על בריך שמיה שהח"ח לא אמרו. כרגע לא זכור לי הדוגמאות האחרות.
אוצר החכמה כתב:ביחס למ"ב, איני יודע אם יש קשר לזה שר' הלל היה ילד כשנפטר הח"ח, שהרי לא טען שכך ראה אלא שכך שמע במשפחתו היינו מאביו.
ולעצם העניין, יתכן שהח"ח כתב בספר את מה שכתב כהנהגה לכלל ישראל ע"פ דעת האחרונים, אבל לעצמו נהג באופן אחר מאיזה סיבה. (מידת חסידות, סברא דיליה שלא רצה לפסקה לציבור נגד האחרונים, קולא במקום עוני)
יבנה כתב:זכור לי בשרשי מ"א ח"א בפרק על בריך שמיה שהח"ח לא אמרו. כרגע לא זכור לי הדוגמאות האחרות.
אמציה בארי כתב:בברכה המשולשת כתב:כבר הבאתי במספר אשכולות שהגאון המקובל רי"ל זוסמן זצ"ל האריך בזה (במכתביו הנדפסים בספר מבחירי צדיקיא) והראה שאין כאן מחלוקת בין מרנא הגר"ח מוולוז'ין ואדוננו הגר"א
(ובמחילה מהגרממ"כ שהוזכר לעיל, לא הבין את דעת אדוננו הגר"א)
ראיתי מכבר את שכתב בזה הרי"ל זוסמן.
אך על אף דבריו אני על שלי אעמוד שהגר"ח חלק בזה על הגר"א וכפי שכתבו בזה רבים וטובים וכבר נשתברו בזה קולמוסים רבים ואכ"מ (וראה במקומות שנסמנו בספר 'עין תחת עין', ר"א מטוסוב, עמ' 159, הע' 21).
בברכה המשולשת כתב:והלשם באומרו כפשוטו מתכוון למשהו אחר ממה שכת"ר מכוון באומרו כן.
מהר"ל בנתיב התורה כתב:עוד שם התנאים מבלי עולם מבלי עולם סלקא דעתך אלא שמורין הלכה מתוך משנתן תניא נמי הכי וכי מבלי עולם הן והלא מיישבי עולם שנאמר הליכות עולם לו אלא שמורין הלכה מתוך משנתן. והא דמקשה וכי מבלי עולם ולא תירץ דהכא איירי שלא שמש תלמיד חכם. זה אינו קשיא דאף על גב שיש בו הדברים האמורים למעלה שהוא בור ועם הארץ וכל הני דברים דלעיל, מכל מקום מבלי עולם אינם נקראים. ומתרץ מפני שמורים הלכה מתוך משנתן כלומר שמורים אף שאינו יודע עיקר טעם המשנה, ובזה מבלין העולם כי העולם עומד על התורה, ואין זה נחשב תורה כאשר אין יודע בירור טעם המשנה והתורה שהיא להורות המעשה הוא עיקר תורה ועל זה העולם עומד, ולכך כאשר מורין הלכה מתוך המשנה לא מצד השכל הברור הם מבלי עולם שעומד על התורה. ורש"י ז"ל פירש שמורים הלכה מתוך משנתן ומבלין העולם בהוראת טעות, דכיון דאין יודעים טעם המשנה פעמים שמדמים לה דבר שאינו כך, ועוד שאינם יודעים מחלוקת התנאים ולפיכך מורים הוראות טעות כך פירש רש"י, ואין הפירוש כדבריו כלל, כי מה שאמר שמורין הלכה מתוך משנתן משמע הלכה שהיא אמת ולא שייך לומר הלכה של טעות, והוי ליה לומר רק שמורין טעות מתוך המשנה. אבל הפירוש כמו שאמרנו, כי עיקר התורה כאשר הוא מורה הלכה למעשה ודבר זה ראוי שיהיה יוצא מן התורה אשר התורה היא שכלית, ודבר זה הוא התלמוד שהוא שכלי ומזה ראוי שיהיה יוצא ההלכה למעשה, ודבר זה בודאי קיום העולם שעומד על התורה, ולפיכך התנאים שמורים הלכה מתוך המשנה הם מבלי עולם. אבל בדור הזה אם היו פוסקים הלכה מתוך המשנה היה זה די, כי המשנה היא ראשית לתלמוד והתחלה אליו, אבל אין פוסקין הלכה מתוך המשנה שהיא עשויה לתלמוד כי התלמוד הוא פירוש המשנה, רק שהם פוסקים הלכה מתוך הפסקים אשר נתחברו להורות הלכה למעשה ולא נעשו ללמד אותם רק לפסוק מהם, ודבר זה יותר רחוק מן הדעת. והראשונים כמו הרמב"ם זכרונו לברכה והטור זכרונו לברכה, אף על גב שגם הם חברו הפסקים בלא בירור לא היה דעתם רק להורות סוף ההלכה ואשר הוא עולה מתוך התלמוד. אבל לפסוק האדם מתוכה מבלי שידע מאיזה מקום יוצא הדין רק הלכתא בלא טעמא לא עלה על דעתם ועל מחשבותם, שהרי אמרו כאן הפוסק מתוך המשנה נחשב אמגושי כמו שהתבאר ושאר גנות שהוא נחשב כמו כותי. ואלו ידעו המחברים כי החבורים ההם יהיו גורמין שיהיו עוזבין את התלמוד לגמרי ויהיו פוסקין מתוך החבורים לא היו מחברים אותם. כי יותר ראוי ויותר נכון שיהיה פוסק מתוך התלמוד, ואף כי יש לחוש שלא ילך בדרך האמת ולא יפסוק הדין לאמיתו שתהיה ההוראה לפי האמת, מכל מקום אין לחכם רק מה שהשכל שלו נותן ומבין מתוך התלמוד, וכאשר תבונתו וחכמתו תטעה אותו עם כל זה הוא אהוב אל השם יתברך כאשר הוא מורה כפי מה שמתחייב מן שכלו ואין לדיין רק מה שעיניו רואות, והוא יותר טוב ממי שפוסק מתוך חבור אחד ולא ידע טעם הדבר כלל שהולך כמו עור בדרך. ובאולי יאמר אם כן בדור הזה שאינם בקיאים בתלמוד ולא ידעו אותו איך נפסק הלכה, הלא בודאי קשה הוא דבר זה שנשתכחה תורה ואין אנו ראוים לפסוק הלכה, וכל זה מה שאין אחד חוזר על תלמודו להיות בקי ורגיל בלמודו כמו שכתבנו למעלה גודל חסרוננו בתורה עד כי יבא מורה צדקנו ויסור טפשות לבנו ונפלאות מתורתו יראנו, אמן וכן יהי רצון במהרה בימינו אמן:
עושה חדשות כתב:בנושא האגבי דלעיל - שלא לישא פנים בהוראה אף לרבותינו בעלי השו"ע,
רציתי להוסיף כדלהלן:
ז"ל ערוה"ש יו"ד צו-יג: [ובילדותי שמעתי מאחד הגדולים שגאון אחד הקיל ברעטי"ך שקליפתו לבנה ואמר שאותו שקליפתו שחור הוא חריף ביותר והחוש מעיד כך ואמר שהרעטי"ך הגדילים בא"י ובבבל כולם קליפתן שחורה ומרים הרבה ואפשר לסמוך ע"ז במקום הפסד]
את הסיפור מגולל בנו במקור ברוך, בארוכה:
מעניין להשוות את נימוקיו של הגר"ח (אם נקבל את דבריו של המקור ברוך כמדוקדקים ממש) עם מכתבו המפורסם של מרן החזו"א להגר"א פלצ'ינסקי, וכן עם ההסבר הידוע שהעניק לכך הגר"ש פישר. וכן לדון בדברי המהר"ל (בכמה מקומות, ובעיקר) בנתיב התורה פרק טו.
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 135 אורחים