איש רגיל כתב:מצודת ציון שמואל ב פרק כג פסוק יח
עורר - מל' התעוררות ותנועה:
ולבי ער. הקב''ה שהוא צור לבבי וחלקי ער לשמרני ולהטיב לי:
מה שנכון נכון כתב:לשון "ואח"כ בלי הפסק יאמר אשת חיל" נמצאת בתקוני שבת ובסדור השל"ה אחרי רבון העולמים, ומסתבר שעל פיהם כתב הבא"ח דבריו. ודבריהם שיכים גם למי שאינו אומר רבון, שיסמוך אשת חיל לשלום עליכם. [רבון העולמים ל"ה הפסק כי יש בה מענין שלום עליכם].
ומה שלא נזכר רבון בבא"ח הוא כנראה מטעמים אחרים וכמ"ש היעב"ץ והחיד"א.
עכ"פ בודאי ובודאי שאי"ז נקרא שבבא"ח כתוב הפוך.
זבד כתב:מצאתי בזמירות שבת מכנף הארץ שיצא לאור בשנת תרלב מצו"ב [אין באוצר], שכתב המנהג שלא לומר תחילת הריבון כל העולמים בשבת אלא בערב שבת [וכן המנהג בבעלזא, אמנם הם [בסידור עבדות השם] לא מביאים מקור זה].
עתניאל בן קנז כתב:[
כנראה כוונתו לדיוק הנוסח "ואשנה ואשלש עוד", שמשמע שעדיין אוחזים לפני התפילה.
יואל שילה כתב:לפני כשלשים שנה אמר לי חכם אחד שלא לומר תפילה זו בשבת, לדעת הגר"א, שהרי מזכיר עוונות וכו', וגם מבקש בקשות.
וגרם לי צער בכך מאז
כדכד כתב:בענין בקשות בשבת ראיתי באיזה מקום, עד כמה שזכור לי זה ספר שעסק בהנהגות החסידים, שהכוונה המקורית של התחינה הזו היא לאומרה בערב שבת קודש קודם הליכה לבית הכנסת, או קודם או אחרי אמירת שיר השירים ואולי יש שנהגו אז לומר את החלק שאחרי "תמים דרכו" ובסעודה להגיד את החלק הראשון כפי שהובא כאן לעיל
עזריאל ברגר כתב:עַל כָּל הַחֶסֶד אֲשֶׁר עָשִׂיתָ עִמָּדִי
וַאֲשֶׁר אַתָּה עָתִיד לַעֲשׂוֹת עִמִּי וְעִם כָּל בְּנֵי בֵיתִי
וְעִם כָּל בְּרִיּוֹתֶיךָ בְּנֵי בְרִיתִי.
א. עיין בפוסקים בהלכות ער"ה שכתבו שעם ישראל "יודעים שהקב"ה עושה לנו נס לשפטנו במידת הרחמים", ועוד הרבה לשונות כאלו נמצאות בהרבה מקומות, ובוודאי שאנו יכולים להודות מראש לקב"ה על כל החסדים שהוא עתיד לעשות איתנו, וחזקיה המלך הפסיד עת-רצון בגלל שלא אמר שירה על ניסים שעדיין לא קרו.
613מצו כתב: בתשובת מהר"ם מינץ סימן פ"ז (כמאה שנה לפני כן) כבר הוזכר ברכה שאומרים על נרות שבת אחרי יציאה מבית הכנסת בנוסף לברכה על הדלקת הנרות עצמם וכנראה הכוונה לברכה זו. עם זאת, האזכור הראשון בפירוש לאמירת הטקסט הזה מול הנרות הוא במאה ה-17, כלומר אחרי שהוא כבר הודפס במעגלי צדק במסגרת ראש השנה.
ולכן, אני מבקש את עזרתכם לשני נקודות הבאות (שהם מתמזגים לאותו נקודה):
1) האם זה תפילה של ערב ראש השנה בבית הקברות שנעתקה לנרות שבת או להפך?
2) קשה לעכל שהיה ברכה כזאת מסתובבת בקהילות אשכנז במאה ה-15 (ואולי קודם לכן) ואין לנו אפילו כתב יד אחד שמעיד עליו. אם נגלה כתב יד רלוונטי אני מניח שזה גם יענה על הנקודה הראשונה.
בברכה המשולשת כתב:יעויין נ' וידר, התגבשות, כרך א, עמ' 349, ששיער שברכה זו שכתב עליה מהר"ם מינץ היא הברכה בה עוסק מאמרו בסייני פב (תשל"ח), עמ' קצז-רכא (יש באוצר), שהועברה מבית הכנסת לבית.
אור עולם כתב:ידוע למישהו מנהג שלא לומר (או לומר בלחש) 'מלך צח ואדום',
ואם כן, מה טעמו?
לומד_בישיבה כתב:כִּי הִדְלַקְתִּי נֵרוֹתַי וְהִצַּעְתִּי מִטָּתִי
בעל השפע חיים זי"ע לאחר השואה היה אומר בלחש, כי הדלקתי מטתי, והצעתי נרותי. וד"ל.
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 121 אורחים