עמוד 1 מתוך 1
אסמכתאות לשיעור 10 זהובים על גניבת מצוה
פורסם: ד' ינואר 06, 2016 11:50 pm
על ידי עושה חדשות
למה 10? ולמה זהובים?
או"ז הל' כיסוי הדם סי' שצט -
מעשה באחד ששחט ובא חבירו וכסה וחייבו רבן גמליאל ליתן עשרה זהובים. פי' מורי הרב רבינו יהודה חסיד זצוק"ל שהברכה שוה עשרה זהובים שנא' ויקח האיש נזם זהב בקע משקלו ושני צמידים על ידיה עשרה זהב משקלם ותימה דמה לשון הוא זה ה"ל למכתב וישם הנזם על אפה כדלקמן ואשים הנזם על אפה והצמידים על ידיה. אלא לומר לך שלא לשם מתנה נתכוין. אלא אמר העבד בלבו זאת גרמה שאני עתיד לברך את השם כדכתי' ויאמר ברוך ה' אלהי אדוני אברהם. הלכך יש לי ליתן לה עשרה זהובים שכך קבלתי מאדוני אברהם שהברכה שוה עשרה זהובים. ותדע דלקמן כתי' ואשם הנזם על אפה חסר י' להודיעך שאותה השימה לא היתה לשם מתנה אלא לפרעון הברכה. ד"א ואשם חסר י' שלא יתכן שאדם ישים בידו שום חפץ על פני אשה ועוד ואשם חסר י' ויהי' אשם להודיעך הנוגע בפני אשה באשם. ועוד מביא שהברכה שוה י' זהובים מהכתו' שוחט השור מכה איש זובח השה עורף כלב מעלה מנחה דם חזיר מזכיר לבונה מברך און. פי' במקום שחיטת השור מכה איש וכן כולם עד במקום אזכרת לבונה מברך און הא אם לא ברך (מברך) און שפיר עביד. אלמא שהברכה שקולה כהזכרת קטורת וכתי' בפ' נשא כף אחת עשרה זהב מלאה קטורת למה עשרה אלא כיון שהקטורת חשובה וברכה שוה עשרה זהב גם כף שהוא צריך קטורת צריך שיהא בו עשרה זהב כך קבלתי מפיו של הקדוש
ארחות חיים הל' כיסוי הדם - (וכעי"ז כתב בדין מאה ברכות)
ומצינו רמז שכל ברכה שוה עשרה זהובים שנאמר (במדבר ז' י"ד) כף אחת עשרה זהב מכאן סמכו רז"ל שכל ברכה שוה י' זהובים ומגופיה דקרא אנו למידין שחייב אדם לברך מאה ברכות בכל יום והיינו דאמר קרא אחת מכף ברכות עשרה זהב כ"מ
יש עוד טעמים?
Re: אסמכתאות לשיעור 10 זהובים על גניבת מצוה
פורסם: ה' ינואר 07, 2016 9:49 am
על ידי חכם באשי
דברי החסיד הובאו גם בפירושי התורה לריה"ח, מהדורת לנגה, עמ' 33. ושם יש תוספת דברים, יעויין שם.
[ותוספת מעניינת עי' פירוש הרוקח על התורה, חיי שרה, עמ' קפח:
![הרוקח עמ' קפח.jpg](./download/file.php?id=30701&sid=652ad28c7c4aee25beab25eae146e64b)
- הרוקח עמ' קפח.jpg (43.78 KiB) נצפה 5769 פעמים
]
חסידי אשכנז גם קישרו זאת ל"האלף לך שלמה", עי' רוקח, ריש סי' שכ; פירושי סידור התפילה לרוקח, עמ' מג.
רמזים נוספים, עי' ספר השם, עמ' פא.
ואגב, בגלל שהברכה שווה עשרה זהובים, חייבו חסידי אשכנז את המברך ברכה לבטלה, לתת עשרה זהובים לצדקה. עי' סדר התשובה בסופו
Re: אסמכתאות לשיעור 10 זהובים על גניבת מצוה
פורסם: ה' ינואר 07, 2016 10:30 am
על ידי בקרו טלה
מענין הנ"ל והמסתעף
תורת חיים (בבא קמא צא:) מצאתי כתוב באור זרוע רמז לדבר שהברכה שוה עשרה זהובים מדכתיב גבי אליעזר עבד אברהם ויקח האיש נזם זהב בקע משקלו ושני צמידים על ידיה עשרה זהב משקלם, למה פרט הכתוב משקלם? אלא לפי שראה אליעזר שהיא גרמה לו לברך השם, כמו שאמר ברוך ה' אלקי אדוני אברהם - לפיכך נתן לה שכר השני צמידים עשרה זהב משקלם, שכך קבל מאברהם ששכר ברכה עשרה זהובים, עד כאן. ונראה דלכך נקט רבן גמליאל עשרה 'זהובים' ולא קאמר עשרה דינרין או סלעין, משום דנקט לשון המקרא דכתיב עשרה זהב משקלם.
וכיון שהברכה שוה עשרה זהובים, נראה דהה"ד כי טוב יום בחצרך מאלף בחרתי הסתופף בבית אלקי וגו', בתי כנסיות נקראות 'חצרות קדש', ולפי שהאדם מחוייב לברך בכל יום מאה ברכות בב"ה, ושכרן עולה אלף זהובים ליום אחד, ואלו היו נותנין לאדם המוני הברירה בין אלף זהובים מזומנים בעולם הזה לבין שכר מאה ברכות לעולם הבא, פשיטא שהיה בוחר לקחת אלף זהובים בעוה''ז, ואמר המשורר שהוא אינו כן, כי טוב בעיניו שכר מאה ברכות שמברכין ביום אחד בב"ה מאלף זהובים, וז"ש כי טוב יום בחצרך מאלף.
תשובה מאהבה (לתלמיד הנוב"י חלק ב עמוד טו. מדפי הספר) וז״ל: ראיתי ברוקח (סי׳ ש״כ) רמז נאה, הנה על כל ברכה יו"ד זהובים שכר כדאמרינן בחולין פ' כסוי הדם דף פז ע"א , וסימנך כי סמך עשרה זהב משקלם אצל ברוך ה׳ אלקי אדוני אברהם, הרי למאה ברכות אלף זהובים . וזה הרמז בפסוק 'האלף לך שלמה', כלומר אלף זהובים לך שלמה - מלך שהשלום שלו - לתת לאיש המברך ק׳ ברכות בכל יום. עכ"ל.
שמעתי בילדותי דבר נאה ומתקבל מאת הרב הגאון החסיד המפורסם מו"ה שמעלקא זצוקלה״ה אבדק"ק ניקלשבורג והמדינה לבאר עם דברי רוקח הנ"ל גם סיפא דהאי קרא, 'ומאתים לנוטרים את פריו', ונדרש גם לפסוק אחריו הסמוך ונראה עמו.
כי הנה לפי החשבון מאה ברכות בכל יום חסרים ביום השבת עשרים ברכות, ואמרו חז"ל (מנחות דף מג:) דממלא להו באספרמקי ומגדים, פי׳ מיני פירות ומיני בשמים. עוד כתבו הפוסקים בשם הגאון דמנין הקרואים העולים לתורה בשבת, שמברכין לפניהם ולאחריהם, ויתר הצבור מכוונים ועונים אחריהם אמן, גם בזה משלימין מאה ברכות, עיין כל זה בבית יוסף (או״ח סי׳ מ"ו).
ועתה הבט נא וראה המתקת הכתובים, 'האלף לך שלמה' היינו מק׳ ברכות בכל יום, לכל ברכה עשרה כמ״ש הרוקח, 'ומאתים' ר"ל אותן עשרים ברכות החסרים בשבת, שעולים למנין מאתים, עשרים פעמים עשרה, 'לנוטרים את פריו', יכולים למלאות בפירות ומיני מגדים. גם יש עוד תקנה אחרת, 'היושבת' כנסת ישראל בגנים, בבתי כנסיות (כדאמרו ז"ל במ"ר במקומו 'בגנים' אלו בתי כנסיות), 'חברים מקשיבים לקולך השמיעני' שמכוונים לצאת בברכות ששומעים מחבריהם בשעה שעולים לקרות בתורה, והם עונים אמן, גם בזה ממלאים מאה ברכות, ודפח"ח.
וכעי"ז מביא החיד''א בפתח עינים (במנחות שם) מ'כת הקודמין'. ומוסיף: ואפשר לדקדק תיבת לנוטרים את פריו במ״ש הרב מהר״ם גאלנטי הזקן (בתשובה סי׳ ל״ח) דמי שיש לו פירות הרבה וברכותיהן שוות ורוצה להרבות בברכות בשבת, שיכול להביאם זה אחר זה ויוכל לברך על כל אחד. והאחרונים חלקו עליו דהויא ברכה שאינה צריכה. (ועמ״ש מהר״ש הלוי בתשובה הובאה במרכבת המשנה למהר״א אלפנדארי פי״ב דתפילה להליץ בעד חמיו זקינו). ולדעת האחרונים יש תיקון שיביאו פרי א' ויברך אחד מהמסובין, ואח״כ יביאו פרי אחר ויברך אחר, וכיוצא.
נמצא דלדעת הרב מהר״ם גאלנטי ז"ש ומאתים "לנוטרים" את פריו כפשוטו, שאינם מביאים כל הפירות ביחד, דמנטר להו כדי לברך על כל אחד. ולדעת האחרונים לנוטרים את פריו היינו ששומרים עצמם לברך על פרי ראשון עד שיבא פרי אחר, שיברך השני. וכן על זה הדרך השאר "נטרי" עד עת בא הפרי שיברכו עליו, והיינו שאחד מברך וכולם שומעים לענות אמן לא לצאת, וז״ש חברים מקשיבים קולך לענות אמן, ואומר למברך 'השמיעני' לענות אמן, וכן לכולם בעת שמברך כל א׳ וגדול העונה אמן.
Re: אסמכתאות לשיעור 10 זהובים על גניבת מצוה
פורסם: ה' ינואר 07, 2016 11:51 pm
על ידי נשר
ראיתי שמישהו מביא מההקדמה לספר המקנה
שכתב שרבן גמליאל חייב 10 זהובים כדי שימחול לו
ואם לא היה מוחל היה צריך ליתן עוד עד שימחול.
Re: אסמכתאות לשיעור 10 זהובים על גניבת מצוה
פורסם: ו' ינואר 08, 2016 10:41 am
על ידי עושה חדשות
בעל הטורים פ' וזאת הברכה:
משה איש האלהים. ר"ת מאה וס"ת השם וס"ת משה. וזהו ה' אלהי אבותיכם יוסף עליכם ככם אלף פעמים (לעיל א יא) שאמר תנו לו מאה ברכות בכל יום (מנחות מג ב), ובכל ברכה וברכה יו"ד זהובים (חולין פז א) הרי אלף. לכך אמר יוסף השם עליכם ככם אלף פעמים משלי. ויברך אתכם משלו (דב"ר א יג).
מענין עוד, מש"כ בס' חסידים (מק"נ) סי' תתרעח: (ושייך למה שהק' התוס' בחולין שם)
ראה כמה היתה מצוה על אוהביה חביבה שהרי שחט ובירך חבירו על כיסוי הדם וחייבו רבן שמעון בן גמליאל עשרה זהובים ולא אמר אתן לו עוף לשחוט ויברך על השחיטה ועל כיסוי הדם כי לא הפסדתי לך כלום אעפ"כ נתן לו עשרה זהובים אע"פ שהלכה כמאן דאמר שאמרו שאין צריך כל הדם לכסות יכסה הכל.
וז"ל החת"ס בחולין שם:
וחייבו ר"ג עשרה זהובים. לכאורה נראה לא שכר שיווי המצוה או הברכה חלילה מי יכול לשער אורח חיים פן תפלס וכל חפצים לא ישוו בה ותו מה צריך לשלם לו הפסדו הלא חשב לעשות מצוה ונאנס ולא עשאו מעלה עליו הכתוב כאלו עשאו נמצא זה שחטף ממנו מצותו לאו מידי חסרי' אך הפרש יש בין העושה מצוה ומקבל שכר או נאנס ולא עשאו ומקבל שכר כי זה העושה עובד ה' בשמחה ובטוב לבב ונשכר על זה וזה שנאנס מצטער על שלא זכה לעבוד ה' ומקבל שכר שמים על צערו נמצא אעפ"י שלענין שכר שמים אין הפרש מ"מ דצערא בגופא איכא הפרש והענישו ר"ג עשרה זהובים לפי שיעור צערא דגופא:
וביש"ש פ' החובל סו"ס כ' ששיעור יוד זהובים הי' מקובל עפ"י סוד הגנוז ע"ש וקצת ע"ד דרוש יש להסביר הקנס היותר חמור הוא שור ושה וטבחו ומכרו משלם ה' בקר תחת השור ה"נ יש לו לשלם פעמיים ה' פעמים שיווי המצוה היינו עשרה פעמים כדאמרינן בעלמא ק"ו לשכינה י"ד יום. ובאלעזר כתיב שני צמידים על ידי' עשרה זהב משקלה פירש"י נגד ב' לוחות שבהם יוד דברות נמצא שיעור כל דיבר בזהב א' וזה הגונב ישלם עשרה זהב עפ"י הנ"ל.
פנים יפות פ' אחרי מות:
והנה הש"ך בח"ה [בחו"מ] סי' שפ"ב [סק"ד] הביא מה שהקשה מהרש"ל על ר"ת דפטר את המוהל משום שהיה יכול לענות אמן, א"כ בהך דר"ג למה חייב אותו יו"ד זהובים הא היה יכול לענות אמן ונדחק מאוד, ונראה דס"ל לר"ת דהא מסיק שם דמה שחייבו ר"ג שכר ברכה ולא שכר מצוה, היינו משום דבשכר מצוה שכרו מן השמים א"כ לא שייך בזה תשלומין שהשי"ת ממילא יתן את השכר לנגזל, וכ"ש אם מתכווין שיהיה המצוה ושכרו להנגזל, כדקי"ל בכל המצות מצוה בו יותר מבשלוחו [קידושין מא א] מ"מ המצוה היא של המשלח אבל שכר הברכה כיון שגזל את המצוה הוי ברכה לבטלה כדאיתא בא"ח סי' תרמ"ט [ס"א] דבוצע ברך ניאץ ה' א"כ הפסידו הברכה לגמרי, וממילא דלא סגי בעניות אמן דבברכה לבטלה אין לענות אמן, אבל בעובדא דר"ת לא היה ברכת התורה לבטלה כיון שקרא בתורה ועלה למנין הקרואים, ושפיר פסק ר"ת דהיה לו לענות אמן. והאי דס"פ החובל [ב"ק צא ב] דחייב על שכר מצוה, היינו משום שהשני לא נתכוין כלל לשחוט את השור או לקצוץ את האילן לשם מצוה, אלא עשה לצרכו נמצא לא עשה המצוה כלל כנ"ל, ולא דמי למ"ש רמ"א בא"ח סי' תקפ"א [ס"א] המתפלל בחזקה אין עונין אחריו אמן דהתם מיירי שאינו מרוצה לכל הציבור, אבל בר"ת לא היו הציבור מקפידין מי יקרא אלא החזן קרא לזה ולא הוי ברכה לבטלה ועמ"ש בחידושינו דקידושין דכ"ט.
ורק נזכיר את מש"כ הסמ"ע בסי' שפב:
כמו שיראו הדיינים. נראה דראיית עיני דיינים בזה ובביטל ממנו שאר מצות עשה דבסמוך הוא דיראו אם איש זה שביטל ממנו המצוה הוא איש שמדקדק בקיום שאר מצוות אזי יקנסו המבטל ממנו הרבה, ולפי מיעוטו בדקדוק מצוות ימעט הקנס מהמבטל. גם ישערו בטירחת קיום המצוה, דפעמים מונע אדם עצמו מהמצוה מכח טירחא וניחא ליה שאחרים יעשוה.
Re: אסמכתאות לשיעור 10 זהובים על גניבת מצוה
פורסם: א' פברואר 12, 2017 8:14 pm
על ידי איש טלז
ראיתי בש"ק ספק
האם מצוה בגדול לייבם אם קדם הקטן וייבם האם חייב בעשרה זהובים כיון דגם עליו יש מצוה אלא שיש קדימה לגדול וצ"ע
Re: אסמכתאות לשיעור 10 זהובים על גניבת מצוה
פורסם: ב' פברואר 13, 2017 8:01 am
על ידי יגיד דבר
כיון שהוזכר הנושא, ראיתי להזכיר כאן שיטתו המעניינת של ר' ירוחם פערלא (מ"ע יד-טו, ועיי"ש שהאריך), עפ"י רבינו יהונתן מלוניל המובא בשטמ"ק, שמחדש שאין איסור לחטוף מצוה מחבירו, וז"ל:
"ובאמת למש"כ בש"מ (ב"ק צא:) בשם ה"ר יהונתן ז"ל, דהנך תשלומין תקנתא בעלמא היא כדי לחבב המצות על בעליהן עי"ש.
יש מקום לומר דודאי ליכא שום איסור לכתחילה לחטוף את המצוה ולעשותה שלא מדעת הבעלים, אדרבא הוא זריז ונשכר והראה לדעת שמצוות חביבות עליו ביותר אלא דמ"מ צריך לשלם לבעלים עשרה זהובים או כפי שיראו הדיינים מתקנת חכמים כדי לחבב המצות עליהן ולהחשיבם בעיניהם"
Re: אסמכתאות לשיעור 10 זהובים על גניבת מצוה
פורסם: ב' פברואר 13, 2017 8:08 am
על ידי אבןטובה
בעל שמדליק הנרות שבת חייב בעשרה זהובים לאשתו?
Re: אסמכתאות לשיעור 10 זהובים על גניבת מצוה
פורסם: ב' פברואר 13, 2017 12:25 pm
על ידי פלוריש
האם כיום מחייבים הדיינים אדם שמואשם בחטיפת מצוה?
אשמח למקורות
Re: אסמכתאות לשיעור 10 זהובים על גניבת מצוה
פורסם: ב' פברואר 13, 2017 12:47 pm
על ידי בקרו טלה
אבןטובה כתב:בעל שמדליק הנרות שבת חייב בעשרה זהובים לאשתו?
מחזיק ברכה או"ח - סימן רסג
[ג] אם קדם האיש והדליק אין לאשתו עליו אלא תרעומת, אבל פשיטא שאינו חייב לשלם לה כדין חוטף מצוה דמשלם עשרה זהובים. דכיון דהמצוה מוטלת עליו נמי, והבית והנר שלו מהיכא תיתי לשלם. והוצרכתי לזה מפני שראיתי בספר משנה לחם להרב יעב"ץ מס' חלה שכתב שאם קדם הבעל והפריש חלה מחויב לתת לאשתו שכר מצוה וברכה עשרה זהובים כדין חוטף מצוה מחבירו. ע"ש. ואין דבריו מחוורין כי יען שהאשה מצויה בבית לכן היא על הרוב מפרשת כי אין האיש בביתו ולכך נתיחדה לה המצוה. וגם שהוא תיקון לה שפגמה בחלתו של עולם. וכן בנר שבת. אבל מהיכא תיתי שהבעל שהכל שלו אם קדם והפריש חלה או הדליק נר שחייב לשלם לאשתו שכר מצוה. ותו דמדמה דין זה לדין חבל באשתו בא"ה סי' פג (ס"א) דמשלם לה הכל ומלבד דהתם במחלקת היא שנויה כמבואר שם. הכא אף למ"ד התם דחבל בה משלם לה הכל, יש לחלק ביניהם. ודוק.
אמנם ביפה ללב הכריע כהיעב"ץ
Re: אסמכתאות לשיעור 10 זהובים על גניבת מצוה
פורסם: ב' פברואר 13, 2017 9:18 pm
על ידי אבןטובה
כ"ה עוד בחיים שאל ח"ב סי' לח להחיד"א ז"ל ד"ה והרב יעבץ
ועיין שו"ת פני מבין או"ח ססי' פט ושו"ת שם משמעון ח"ב יו"ד סי' ח מעמודי הספר ק. ובספר שביבי אש (שור) או"ח סי' קלה ומה השיג עליו הג' ארי' מרדכי רבינוביץ בהערה שם
Re: אסמכתאות לשיעור 10 זהובים על גניבת מצוה
פורסם: ג' פברואר 14, 2017 12:26 am
על ידי יבנה
ע"ע בשו"ת יכין ובועז חלק ב' סי' ט"ז.
Re: אסמכתאות לשיעור 10 זהובים על גניבת מצוה
פורסם: א' יוני 18, 2017 9:30 pm
על ידי עושה חדשות
סקרנות: כמה זה עשרה זהובים בכסף דהשתא?
(נפק"מ דאי תפס לא מפקינן מיניה...)
**
כשהתוס' (בחולין וב"ק, וכן עו"ר) דנו שיהיה אפשר לשלם במצווה אחרת, האם ס"ד שכל גזלן/מזיק וכד' יוכל לשלם בנתינת תרנגולת לשחיטה וכיסוי הדם וכו'? או רק כאשר החיוב עצמו הוא תולדה של גזילת מצוה?
**
אגב אזכיר את לש' הכלבו בתחילת ספרו - "וכתב ר' אשר ז"ל בא וראה כמה חבב אותנו הקדוש ברוך הוא שצונו לברך מאה ברכות בכל יום כדי שנשתכר אלף זהובים בכל יום כדאמרינן במסכת חולין יצתה בת קול ואמרה כוס של ברכה שוה מ' זהובין עשרה זהובין לכל ברכה וברכה".
**
בגמ' בחולין שם יש מעשה על ויכוח בין רבי למין אחד, שלש ימים זמן לתשובה, ורבי צם, וכו'. האם סיפור כעין זה מובא עוד במדרשי חז"ל, (כדי להבין מה היה הדו"ד שם).
**
תודה למסייעים.
Re: אסמכתאות לשיעור 10 זהובים על גניבת מצוה
פורסם: א' יוני 18, 2017 10:53 pm
על ידי יבנה
מצינו זמן ג' ימים בויכוח בסנהדרין צא., ובאוצר מדרשים מעשה בחסיד עמ' 345, ושם עשרה הרוגי מלכות עמ' 444.
Re: אסמכתאות לשיעור 10 זהובים על גניבת מצוה
פורסם: א' מרץ 10, 2019 2:15 am
על ידי עושה חדשות
עושה חדשות כתב:כשהתוס' (בחולין וב"ק, וכן עו"ר) דנו שיהיה אפשר לשלם במצווה אחרת, האם ס"ד שכל גזלן/מזיק וכד' יוכל לשלם בנתינת תרנגולת לשחיטה וכיסוי הדם וכו'? או רק כאשר החיוב עצמו הוא תולדה של גזילת מצוה?
ולאידך גיסא, אם משלם לו בנתינת תרנגולת לכיסוי הדם וכו', למה שבאמת לא יועיל? וכי מה בכך "דזאת מצוה אחרת היא ומצוה ראשונה הלכה לה", סוף סוף משלים לו את שיעור ההפסד?
Re: אסמכתאות לשיעור 10 זהובים על גניבת מצוה
פורסם: ד' מאי 06, 2020 7:52 am
על ידי לבי במערב
עושה חדשות כתב:סקרנות: כמה זה עשרה זהובים בכסף דהשתא? . .
Re: אסמכתאות לשיעור 10 זהובים על גניבת מצוה
פורסם: ג' אוגוסט 29, 2023 9:38 pm
על ידי ש. ספראי
"זהוב" הוא דינר זהב, ולהלכה יש לאמוד לא את ערך הזהב שבו בימינו אלא את ערך המקבילה במטבעות כסף. דינר זהב מקביל בערכו ל 25 דינרי כסף, שמקובל להעריך את משקל כל אחד מהם ב- 4.8 גרם. אם כן עשרה זהובים הם 1200 גרם כסף. [מקור: 'מדות ושיעורי תורה' עמ' תקב (ראה שם דעה נוספת הממעיטה בכ - 15%]. כיום גרם כסף שווה לפחות 2.70 שקל ואם כן המחיר הוא כ- 3240 ₪. (גרם כסף 999 הוא בין 2.70 ₪ ל-3.60 ₪. גרם כסף 925 שווה היום, י"ג אלול התשפ"ג, בין 2.14 ₪ ל-3.33 ₪).
האם גרם כסף לענין זה הוא גרם כסף 999 או גרם כסף 925?
Re: אסמכתאות לשיעור 10 זהובים על גניבת מצוה
פורסם: ג' אוגוסט 29, 2023 11:14 pm
על ידי יבנה
בדבריו בפרק כ״ב סעיף א׳ ובהערה 1 ציין לפיה״מ לרמב״ם בכורות פ״ח מ״ז, שם כתב ״וכל המשקלים הללו מן הכסף הצרוף שאין בו שום תערובת״, ״כל השעורים הללו מן הנקי ביותר שבכסף״.
Re: אסמכתאות לשיעור 10 זהובים על גניבת מצוה
פורסם: ב' פברואר 05, 2024 7:11 pm
על ידי משה פרץ
יגיד דבר כתב:כיון שהוזכר הנושא, ראיתי להזכיר כאן שיטתו המעניינת של ר' ירוחם פערלא (מ"ע יד-טו, ועיי"ש שהאריך), עפ"י רבינו יהונתן מלוניל המובא בשטמ"ק, שמחדש שאין איסור לחטוף מצוה מחבירו, וז"ל:
"ובאמת למש"כ בש"מ (ב"ק צא:) בשם ה"ר יהונתן ז"ל, דהנך תשלומין תקנתא בעלמא היא כדי לחבב המצות על בעליהן עי"ש.
יש מקום לומר דודאי ליכא שום איסור לכתחילה לחטוף את המצוה ולעשותה שלא מדעת הבעלים, אדרבא הוא זריז ונשכר והראה לדעת שמצוות חביבות עליו ביותר אלא דמ"מ צריך לשלם לבעלים עשרה זהובים או כפי שיראו הדיינים מתקנת חכמים כדי לחבב המצות עליהן ולהחשיבם בעיניהם"
וראה בס' שפת החושן למהר"י איטח נר"ו (ח"ג ס"ס קצד) מה שכתב בביאור דברי מהר"י פערלא.
ולכאורה לפי זה גם בנתן מצוותו לאחר היו צריכים לתקן שיתנו לו עשרה זהובים כדי שיזדרז במצוות.
וראה התירוצים בזה ב-
https://gilyonot.blogspot.com/2021/11/blog-post_22.html