גימפעל כתב:כחלק מהזדהות עם הקורבן נוטים לפעמים לכתוב שטויות והבלים וכדלהלן.
ארזי ביתר כתב:
מצו"ב:להלן פענוח מדוייק של השתלשלות הדברים על פי סרטון קרישבסקי:
לפני האירוע, פסח עומד מאחורי התחנה, שעיה ונייהוז עומדים במרחק של כ-5 מטר הלאה מהתחנה ומשוחחים.
בתוך התחנה, תחת הסככה, יושבות אשה מבוגרת (אשתו של פסח) ונערה צעירה.
בזק מגיע מלמעלה, הרכב סוטה מהמסלול, עולה על המדרכה ומתנגש בעוצמה בשני המשוחחים, שניהם עפים קדימה עד סמוך לתחנה; שעיה מתגלגל אל אחורי התחנה, עד סמוך למקום עמידתו של פסח, ונייהוז מתגלגל לקידמת התחנה, על שולי הכביש. המכונית עצמה נבלמת בדופן התחנה.
כתוצאה מהפגיעה שעיה נראה במצב אנוש, הוא עדיין מרים את ידו השמאלי כלפי מעלה וחוזר ומורידה.
ניייהוז כורע על ברכיו ומנסה להתרומם בתנועת זחילה על הכביש.
האשה המבוגרת והנערה בורחות מתוך התחנה לעבר הכביש.
פסח נופל אחורי התחנה, מתוך בהלה / הדף / ניסיון בריחה ראשוני.
פסח מתעשת, קם על רגליו וניגש לראות מה קורה עם שעיה, הוא חשב כנראה שמדובר בתאונה ורצה לעזור לו.
בשלב זה המחבל יוצא מהרכב כשסכין קצבים בידו, מכה את שעיה השוכב כמה מכות נמרצות.
לסכין קצבים אין קצה מחודד, כך שאי אפשר לנעוץ אותה בגוף הנדקר, יש לה רק צד משונן; בהכאה רגילה אפשר לשבור בה עמוד שדרה של דג סלומון, אך במכה חזקה היא יכולה לקטוע מפרקת של אדם.
לאחר כמה מכות של וידוא הריגה, המחבל מדלג על גופו של שעיה ומתנפל על פסח, פסח מנסה לשניה אחת להתגונן חזיתית בידיו, אך מיד פונה עורף ומנסה לברוח, ללא הצלחה. כובעו וכיפתו עפים ממנו והוא עצמו נופל על הארץ כשפניו אל הקרקע וידיו מגנות (בחכמה!) על ערפו וראשו.
המחבל מפליא בו מכות בסכין הקצבים, מתאמץ לפצוע אותו באיזור שהנשמה תלויה בו, בעורף או בצוואר.
בשלב זה מגיח המאבטח, הוא לא יורה עד שהוא מתקרב ותופס זווית בטוחה, כדי שלא להחטיא.
ירי מדוייק הוא מיומנות שלא כל מחזיק באקדח יודע אותה. בעת יריה מזדעזעים כל אבריו של האקדח, והחטאת הירי יכולה להסתיים במוות של אדם אחר, ובמקרה הזה אפילו של פסח.
המאבטח תופס עמדה קרובה, יורה במחבל כדור אחד, שפוגע בו כנראה בכתף שמאל. המחבל נרתע אל הכביש, וחוזר ומפיל עצמו בכוונה ליד פסח, כשידיו מגנות על ראשו.
הסכין עדיין בידו. הוא מנסה לזרוק אותה לעבר המאבטח, בניסיון נואש להקדימו ולפגוע בו לפני שהלה יכניס כדור לראשו.
הסכין נופלת על הארץ במרחק נגיעה מהמחבל.
המאבטח לא יורה בו, משום שהוא צמוד מדי לפסח, ויש סכנת החטאה כנ"ל. אלא הוא רק בועט בסכין כדי להרחיקה ממנו.
המחבל שסכינו הורחקה, נותר חסר הגנה, קם ועומד לרוץ לכיוון רכבו, אולי כדי לקחת סכין אחרת או סתם להימלט או להרוויח זמן.
בשלב זה עובר אורח דוחף את המחבל בכוח אל הקיר, המאבטח יורה בו כדור שני, הוא ממשיך לנסות לקום, ואז יורה בו כדור שלישי ומוציאו מכלל תפקוד.
כשהחיילים מגיעים ומסתערים על הזירה עם רובים שלופים, לא נותר להם אלא פעילות חבלנית, לוודא שאין לו מטען וכו'. למעשה כל העבודה הקריטית נעשתה בידי המאבטח כחול המדים.
בברכה המשולשת כתב:ארזי ביתר כתב:
מצו"ב:להלן פענוח מדוייק של השתלשלות הדברים על פי סרטון קרישבסקי:
לפני האירוע, פסח עומד מאחורי התחנה, שעיה ונייהוז עומדים במרחק של כ-5 מטר הלאה מהתחנה ומשוחחים.
בתוך התחנה, תחת הסככה, יושבות אשה מבוגרת (אשתו של פסח) ונערה צעירה.
בזק מגיע מלמעלה, הרכב סוטה מהמסלול, עולה על המדרכה ומתנגש בעוצמה בשני המשוחחים, שניהם עפים קדימה עד סמוך לתחנה; שעיה מתגלגל אל אחורי התחנה, עד סמוך למקום עמידתו של פסח, ונייהוז מתגלגל לקידמת התחנה, על שולי הכביש. המכונית עצמה נבלמת בדופן התחנה.
כתוצאה מהפגיעה שעיה נראה במצב אנוש, הוא עדיין מרים את ידו השמאלי כלפי מעלה וחוזר ומורידה.
ניייהוז כורע על ברכיו ומנסה להתרומם בתנועת זחילה על הכביש.
האשה המבוגרת והנערה בורחות מתוך התחנה לעבר הכביש.
פסח נופל אחורי התחנה, מתוך בהלה / הדף / ניסיון בריחה ראשוני.
פסח מתעשת, קם על רגליו וניגש לראות מה קורה עם שעיה, הוא חשב כנראה שמדובר בתאונה ורצה לעזור לו.
בשלב זה המחבל יוצא מהרכב כשסכין קצבים בידו, מכה את שעיה השוכב כמה מכות נמרצות.
לסכין קצבים אין קצה מחודד, כך שאי אפשר לנעוץ אותה בגוף הנדקר, יש לה רק צד משונן; בהכאה רגילה אפשר לשבור בה עמוד שדרה של דג סלומון, אך במכה חזקה היא יכולה לקטוע מפרקת של אדם.
לאחר כמה מכות של וידוא הריגה, המחבל מדלג על גופו של שעיה ומתנפל על פסח, פסח מנסה לשניה אחת להתגונן חזיתית בידיו, אך מיד פונה עורף ומנסה לברוח, ללא הצלחה. כובעו וכיפתו עפים ממנו והוא עצמו נופל על הארץ כשפניו אל הקרקע וידיו מגנות (בחכמה!) על ערפו וראשו.
המחבל מפליא בו מכות בסכין הקצבים, מתאמץ לפצוע אותו באיזור שהנשמה תלויה בו, בעורף או בצוואר.
בשלב זה מגיח המאבטח, הוא לא יורה עד שהוא מתקרב ותופס זווית בטוחה, כדי שלא להחטיא.
ירי מדוייק הוא מיומנות שלא כל מחזיק באקדח יודע אותה. בעת יריה מזדעזעים כל אבריו של האקדח, והחטאת הירי יכולה להסתיים במוות של אדם אחר, ובמקרה הזה אפילו של פסח.
המאבטח תופס עמדה קרובה, יורה במחבל כדור אחד, שפוגע בו כנראה בכתף שמאל. המחבל נרתע אל הכביש, וחוזר ומפיל עצמו בכוונה ליד פסח, כשידיו מגנות על ראשו.
הסכין עדיין בידו. הוא מנסה לזרוק אותה לעבר המאבטח, בניסיון נואש להקדימו ולפגוע בו לפני שהלה יכניס כדור לראשו.
הסכין נופלת על הארץ במרחק נגיעה מהמחבל.
המאבטח לא יורה בו, משום שהוא צמוד מדי לפסח, ויש סכנת החטאה כנ"ל. אלא הוא רק בועט בסכין כדי להרחיקה ממנו.
המחבל שסכינו הורחקה, נותר חסר הגנה, קם ועומד לרוץ לכיוון רכבו, אולי כדי לקחת סכין אחרת או סתם להימלט או להרוויח זמן.
בשלב זה עובר אורח דוחף את המחבל בכוח אל הקיר, המאבטח יורה בו כדור שני, הוא ממשיך לנסות לקום, ואז יורה בו כדור שלישי ומוציאו מכלל תפקוד.
כשהחיילים מגיעים ומסתערים על הזירה עם רובים שלופים, לא נותר להם אלא פעילות חבלנית, לוודא שאין לו מטען וכו'. למעשה כל העבודה הקריטית נעשתה בידי המאבטח כחול המדים.
במחילה מכתר"ה, איני יודע מדוע כתר"ה העלה את הדברים לאתרא קדישא הדין
ארזי ביתר כתב:גימפעל כתב:כחלק מהזדהות עם הקורבן נוטים לפעמים לכתוב שטויות והבלים וכדלהלן.
איזה חלק הוא שטויות והבלים בעיניך?
גימפעל כתב:'ואף את תפילתו האחרונה שעה קלה טרם הפרדו מן העולם התפלל בין כותלי בית מדרשינו' - למאי נפק"מ
צונאמי כתב:מה שנכון נכון כתב:זקן ששכח כתב:ועל אותן כמה תיבות של ר' מיילעך היתה כל המהומה?!
ראו נא ראו עד כמה עצבינו מתוחים בימים שכאלו....
אוי, רבשו"ע, אמור נא לצרותינו די!!!
הנדון היה על המשפט כפי שנכתב כאן בפורום, ואין נ"מ מי בעל דברים.
אגב הוא לקוח כנראה מהקטע הקודם לזה שהעלית. אבל גם שם הכונה שונה מהמשמעות של המשפט כפי שצוטט לעיל.
טוב לראות שאין הקולר תלוי בספדן אלא במי שכתב דבריו שלא בדיוק. ומן הראוי לתקן את הצטוט המטעה.
[מה ענין עצבים מתוחים לכאן לא ידעתי].
מדוע הינך מאמין לציטוט א' (שייתכן שעבר "עידון" בעריכה) יותר מלציטוט ב' שפורסם בו ביום ע"י מי שהיה בהלוייה?
יש לשמוע את ההקלטה המקורית שצויינה כאן ואז לשפוט.
גימפעל כתב:'ואף את תפילתו האחרונה שעה קלה טרם הפרדו מן העולם התפלל בין כותלי בית מדרשינו' - למאי נפק"מ
זקן ששכח כתב:לימדוני רבותי שיש לדון לכף זכות, ובמיוחד שמדובר באדם המוחזק לעהרליכער יוד.
זקן ששכח כתב:גימפעל כתב:'ואף את תפילתו האחרונה שעה קלה טרם הפרדו מן העולם התפלל בין כותלי בית מדרשינו' - למאי נפק"מ
וכי לא זו היא המטרה של אותו צעטל מלא וגדוש?!
צונאמי כתב:גימפעל כתב:כחלק מהזדהות עם הקורבן נוטים לפעמים לכתוב שטויות והבלים וכדלהלן.
אחד מבני החבורה שמת תדאג כל החבורה.
גימפעל כתב:צונאמי כתב:גימפעל כתב:כחלק מהזדהות עם הקורבן נוטים לפעמים לכתוב שטויות והבלים וכדלהלן.
אחד מבני החבורה שמת תדאג כל החבורה.
אם המנוח היה מת מיתה רגילה על מיטתו לא רק שאותה מודעה לא הייתה נדפסת עם כל התוארים שבה אלא גם אשכול דידן לא היה קיים.
צונאמי כתב:בן הרב כתב:אלטנוישול כתב:אם ה"פניני ישעיה" נמצא בידי מישהו ויכול לסרוק כמה עמודים על פרשיות נח ולך לך, תבוא עליו ברכה!
אולי שיפעלו להכניס ל"אוצר החכמה" לעילוי נשמתו?
אביר יעקב כתב:למי יש כאן 'אחד מן החברים' המייל של בנו או של שאר משפחתו.
חזור אל “משפחות סופרים וימות עולם”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 183 אורחים