- מי זה.jpeg (165.42 KiB) נצפה 8060 פעמים
שיף כתב:
פרנקל תאומים כתב:שיף כתב:
כמדומני שזה הוא המוהל המפורסם הרה''ג ר' שלמה מילר זצ''ל מפ''ת.
.השוחט כתב:לאראל. כל ההספד הוא התמצית של ספר החובות. כדאי לשנן אותו. ספר דק וקריא. (וכמעט בלי טעויות להבדיל ממנחת תודה).
לא יתכן לקוראו ולא לעלות כמה רמות בחשק לידיעת התורה.
ולשילה. אכן כל שנה סיים בי"ד ניסן. ובשנה מעוברת סיים הכל בשושן פורים, ושייר רק כמה שורות לסיום בערב פסח.
(היה לו זמן אז לענות יותר מכתבים ולכתוב ספרים).
ואומרים שאכן נתבקש לישיבה של מעלה מיד לאחר שסיים את סדר לימודיו לשנה זו.
ראה תמונה למעלה 5 ימים לפני הפטירה שהוא יושב עם החובות.
.השוחט כתב:המשך מעמוד קודם (שם נוספו עוד כמה אותיות וכאן ההמשך.
פולסברג כתב:מישהו מתנדב לספור כמה מ''מ יש בציון הלז [שרק דגן תירוש ויצהר חייבים בתרומה מדאורייתא]...? [ואכן, אני יודע שכותב בהק' שהשתמש בספרי עזר, אבל בכ''ז].
פולסברג כתב:נוטר הכרמים כתב:ואני לא מחפש ביקורת, יש הרבה, על אופן ניהול ההלויה
לא אוכל להתאפק:
הרי לא כתב צוואה שאין להספיד.
וא''כ, למה לא קיימו הדין שכתוב מפורש בשו''ע ''מצוה גדולה להספיד על המת כראוי, ומצותו שירים קולו לומר עליו דברים המשברים את הלב כדי להרבות בכיה''? [ובפרט לפי''מ שאמר גיסו הגרי''ז שליט''א שהזמן ההוא מסוגל לבקש על כל מיני דברים].
וכל זה בלי לזלזל ח''ו במרנן הרבנים המספידים שליט''א. לא יכלו להמציא עוד אחד - יהיה מי שיהיה - שיעורר את המוני בית ישראל לבכות את האבדה כיאות?
תא חזי כתב:פולסברג כתב:[size=85]נוטר הכרמים כתב:
הספדו הכמעט-אינטימי של בן הגר"ח - מאוד מאוד עוררו לבכי, כפי שראיתי, לפעמים דווקא הבנאליות והפשטיות הן הן שמעוררות אותנו להבין איזה אוצר היה מתחת לפנס של השמש בעולם הזה, ואיבדנו אותו.
]
תא חזי כתב:פולסברג כתב:[size=85]נוטר הכרמים כתב:ואני לא מחפש ביקורת, יש הרבה, על אופן ניהול ההלויה
לא אוכל להתאפק:
הרי לא כתב צוואה שאין להספיד.
וא''כ, למה לא קיימו הדין שכתוב מפורש בשו''ע ''מצוה גדולה להספיד על המת כראוי, ומצותו שירים קולו לומר עליו דברים המשברים את הלב כדי להרבות בכיה''? [ובפרט לפי''מ שאמר גיסו הגרי''ז שליט''א שהזמן ההוא מסוגל לבקש על כל מיני דברים].
וכל זה בלי לזלזל ח''ו במרנן הרבנים המספידים שליט''א. לא יכלו להמציא עוד אחד - יהיה מי שיהיה - שיעורר את המוני בית ישראל לבכות את האבדה כיאות?
אחהמ"ר, אני לא חושב שזה היה משנה במשהו. לב רבים מהציבור כבר גס במספידנים מרימי קול...
נוטר הכרמים כתב:אכן, צודק השעיר החיי.
לא יפה עשו מי שעשו שבגליון אבל מיוחד העניקו את כל הבמה (כמעט) לעסקנים ופוליטיקאים,
שרובם אפילו לא נמנו על מקורביו ובאי ביתו, בלי שום ניחוח תורני וחינוכי.
למה?
מילא, מודעות פרסום רדודות וצעקניות מכל המשק, זה בשביל הכסף,
אבל האם ה'כתובות' הראשונות אחר מיטת רבינו הם חברי מועצות הערים?.
(ואני לא מחפש ביקורת, יש הרבה, על אופן ניהול ההלויה,
ע"ז יש כל מיני הסברים שמן הסתם חלקם נכונים, ולימוד זכות,
כאן זה לא ביקורת, אלא באמת נקודה בסיסית מאוד, ועם אפשרות לנסות לתקן).
אשרי יושבי ביתך כתב:כאן העליתי בזמנו את המעשה הנורא אשר ראו עיניי, כשנכנסתי למרן הגר"ח זצוק"ל בעת אשר למד, ולפתע פרץ בבכי והתייפח במשך כמה שניות, וכשהתקרבתי ראיתי כי לומד הוא גמ' מנחות דף יח ע"א בהא דזלגו עיניו של ר"א בן שמוע דמעות, אמר - אשריכם תלמידי חכמים שדברי תורה חביבין עליכם ביותר, קרא עליו המקרא הזה מה אהבתי תורתך כל היום היא שיחתי. יעו"ש בספרי הנ"ל שהבאתי הגמ' בארוכה, ומש"כ ע"ז מרן החזו"א זצללה"ה באמונה ובטחון ע"ז, ונורא למתבונן! [ונדפס גם בהקדמת ספרי שו"ת שיח חיים (עמ' ט)].
לייבעדיג יענקל כתב:בשנת תשנ"ח שמעתי את הרב שלמה נפתלי פרידמן (כיום משגיח בישיבה גדולה דחסידי בעלזא בירושלים) מספר בהתרגשות, והיה זה כמעט כמין ימא לטיגנא, שהוא היה אצל הגרח"ק יחד עם אביו וקנו ממנו כמה כרכים של הספר אורחות יושר. היה צריך לתת להם עודף 10 ש"ח. הגרח"ק נתן 2 מטבעות של חמשה שקלים והתכוון להוסיף עוד. הם אומרים שזה כבר מספיק, ור' חיים טוען 'אובער ס'איז נאר צווי' (- אבל, זה רק שתיים) ... הראו לו שאלו מטבעות של חמשה ש"ח, ור' חיים נאנח 'איי, די מדינה טוישט יעדן טאג די געלט' (- המדינה מחליפה כל יום את המטבעות) ...
(למי שאינו זוכר, המטבע של 5 ש"ח נכנס לשוק בשנת תש"נ)
"אמאי קרי ליה בנן של קדושים, דלא אסתכל בצורתא דזוזא"
צופה_ומביט כתב:מה שחסר הוא דרך חכמה על כל קדשים ועוד כיו"ב חיבור על טהרות, מה שלא נכתב!! זו אבידה שאין לה תמורה, כי מי עוד כמוהו יוכל לכתוב חיבור כזה.
כמה כמה חבל.
ובאמת צריך עיון למה לא הוציא גם את אלו? האם כי התחיל בפרוייקט הזה בגיל מבוגר כשכבר לא היה בכוחו? או כי סבר ובחר / לקחוהו אל עניינים אחרים של הנהגת הדור וקבלת קהל לעצה וברכה וכו'?
זכורני שראיתי בשעתו באיזה מקום שהרבה מהדרך אמונה כתב כשהיה בנופש בצפת בחודשי הקיץ, ודיבר בערגה על הימים ההם, כשישב ועסק בתורה כחפצו בלי שום הפרעות.
למה לא המשיך בזה כל שנה ושנה, לזכות את עם ישראל בעוד ועוד חיבורים כאלה שרק הוא יכול לכתוב?
השאלה הזו, האבידה הזו, מטריפה את דעתי.
חי איתנו יהודי חד ויחיד בדורי דורות, שיכול למלא את ארון הספרים של עם ישראל בתורה שלא היה כמותה לדורי דורות, לחבר ולסדר ולערוך לפני עם ישראל משנה ברורה והלכה ברורה בכל חלקי התורה הקשים והמורכבים ביותר, שמעולם לא נעשה בהם כזאת. איך נתנו/גרמו לו שלא לעשות רק את זה יומם ולילה?
להנהיג את הדור יכולים עוד גדולים, ברכות וישועות יש עוד צדיקים שיתנו, אבל את התורה שלו איש לא יכול לעשות!!
ואמנם איננו יודעים עתידות אבל אם למדוד לפי קנה המידה של ההיסטוריה - זה לא מציאות מצויה.
סליחה אם אני כותב בצורה ישירה מדי, קשה לי לסגנן את הכתיבה שלי כרגע. הכל מעורבב ומבולבל מדי.
ואולי הסייעתא דשמיא שלו לתורתו בכלל ובפרט לכזה אסוקי שמעתתא אליבא דהלכתא בזרעים ובכל מה שעסק ולמד וגם ענה לשואלים - היתה דוקא בגלל שסבל את טורח הציבור והיה סבלן וענוותן כהלל, והקדיש חתיכות חיים גדולות עבור הזולת ועבור הכלל. מי יודע.
ראש כתב:בעבר ראיתי המון הסרטות מאד מעניינות ומרתקות של הגר''ח עם תלמידו בשם הרב אורי טיגר.
הגר''ח מדבר איתו בידידות של ממש (הרב טיגר עשה עבודת נמלים של הגהות ותיקונים על כל ספרי הגר''ח). וגם הרב טיגר מרגיש נח מאוד ומדבר בחפשיות מוחלטת.
מאוד מעניין.
יש למישהו?
אברהם כתב:בבית המדרש אצלנו כיבדו אותי לדבר על הגרח"ק, ואמרתי:
העולם חושב כמה נפלא הוא שלמרות גדלותו הענקית וחיבור הספרים הוא הקדיש את הזמן היקר לנאנקים ולהשיב לשואלים וכו'
אבל האמת ההפוכה: בגלל שהוא הקדיש את הזמן היקר לנאנקים ולרחמנות על השואלים - הוא זכה לגדלותו הענקית ולחבר ספרים למעלה מדרך הטבע.
כלומר - השקעת הזמן לא 'הפסידה' לנו את 'דרך חכמה' אלא 'הרוויחה' לנו את 'דרך אמונה'.
דורשי יחודך כתב:ייש"כ להרבנים משוש ואברהם.
בכל זאת שונה, למשל על החזו"א מסופר איך שהיו רואים גם רואים את ההתרגשות בתפילה. כמו"כ בספריו אמו"ב ובקוב"א רואים הרבה רגש. וכן על זה הדרך אצל גדולים ליטאים אחרים. כאן היה נראה אחרת ממש. ועכ"ז יש את המעשים האלה של ההתרגשות. מעניין עד למאד לענ"ד.
בתוך הגולה כתב:חדא בירך חברתה. בהסרטה כאן נשמע הגר"ח אומר לרב טיגר 'אני עומד באמצע פרק ב' של ביאת מקדש' רא"ט שואל אותו 'לא כדאי להשקיע יותר בדרך חכמה' הגר"ח: 'גם אני חושב ככה אבל רחמנות המכתבים'...
אגב. באתר של דרשו ישנם כמה וכמה הסרטות כאלו. לחצו וקבלו שעה של קורת רוח.
באמונתו כתב:כולם מהללים בצדק את חיבורו המונומנטלי, ה"דרך אמונה", ובכל אופן, הלא ספר דרך אמונה הוא פרי עמלו הנורא, שקיעתו המופלגת, שקידתו העצומה.
לענ"ד, הגדלות העל טבעית - מופתית של רב חיים בתורה, המאפיין המפורסם של מרן גופו בכינוי "שר התורה", ניכרת יותר דווקא מהספר שבא לו ב"שלוף" ומהשרוול, בהיסח הדעת, כעדות עצמו, והיינו ספר "טעמא דקרא", אשר כל שטיקל שם, מערבב כל התורה כולה ככדור.
שם רואים בבירור גמור, כיצד רב חיים בתורה, נמשל כדג במים ממש, כדג בים הגדול!
להשתומם ולהיבהל בלי גוזמא, מן המראה והחזון הנפלא.
סגנונו מעין המיוחס אל הגר"א בקול אליהו וכיו"ב. אך כאן הכול ממנו בעצמו זצ"ל.
מתוך פירושי התורה הרבים למאות ולאלפים מכל הדורות, אני הקטן לא מכיר ספר כיו"ב, כביכול, כל התורה כולה נתונה וסרה אל מרותו ומשמעתו, הכול על קצות אצבעותיו.
עליך עיננו כתב:באמונתו כתב:כולם מהללים בצדק את חיבורו המונומנטלי, ה"דרך אמונה", ובכל אופן, הלא ספר דרך אמונה הוא פרי עמלו הנורא, שקיעתו המופלגת, שקידתו העצומה.
לענ"ד, הגדלות העל טבעית - מופתית של רב חיים בתורה, המאפיין המפורסם של מרן גופו בכינוי "שר התורה", ניכרת יותר דווקא מהספר שבא לו ב"שלוף" ומהשרוול, בהיסח הדעת, כעדות עצמו, והיינו ספר "טעמא דקרא", אשר כל שטיקל שם, מערבב כל התורה כולה ככדור.
שם רואים בבירור גמור, כיצד רב חיים בתורה, נמשל כדג במים ממש, כדג בים הגדול!
להשתומם ולהיבהל בלי גוזמא, מן המראה והחזון הנפלא.
סגנונו מעין המיוחס אל הגר"א בקול אליהו וכיו"ב. אך כאן הכול ממנו בעצמו זצ"ל.
מתוך פירושי התורה הרבים למאות ולאלפים מכל הדורות, אני הקטן לא מכיר ספר כיו"ב, כביכול, כל התורה כולה נתונה וסרה אל מרותו ומשמעתו, הכול על קצות אצבעותיו.
ממש כך.
בדיוק אחד שאל אותי בשבת בטעם השלשלת על המילה וישחט והראיתי לו מה כתב רבנו על זה (ומביא את כל המקומות בתנ"ך שזה מופיע וכותב טעם בכל מקום)
והשבוע בשיעור חומש לבעה"ב אחרי שסיפרתי להם גדלות רבנו שידע כל התורה כולה, שהגענו לפסוק שמופיע בו הטעם מרכא כפולה שאל אותי אחד נו גם על טעם זה ר' חיים כתב? והאמת שלא ידעתי אמרתי בוא נפתח ונראה, וכמובן גם על זה יש לו ביאור נפלא ביותר (שכונת הטעם שאפשר לקרוא את הפסוק בצורה כפולה) והם עמדו משתוממים מגדלותו והיה זה ממש קידוש ה' גדול.
פרנקל תאומים כתב:שיף כתב:
כמדומני שזה הוא המוהל המפורסם הרה''ג ר' שלמה מילר זצ''ל מפ''ת.
מקדש מלך כתב:כעת אני נזכר שקראתי פעם ראיון עם אחד מבניו של הגר"ח שמתייחס להעדר הרגש אצלו, וטוען שהוא דומה בזה לחזו"א וכל הקרליצים שלא הראו רגש בכלל.
לדבריו שם, החזון איש הביע רגשות עזים בכתיבה, אבל לא ראו עליו את זה בהתנהגותו (אהבת אדם ראו היטב, גם אצל החזון איש, וגם אצל הגרח"ק).
בתפילה של החזון איש ראו ריכוז, וגם ארך זמן רב, בשונה ממה שמספרים כאן על הגרח"ק, אבל לא ראו רגש (כמדומני שכשהיה ביחידות לא ידע שרואים אותו, זה היה קצת שונה).
דורשי יחודך כתב:מקדש מלך כתב:כעת אני נזכר שקראתי פעם ראיון עם אחד מבניו של הגר"ח שמתייחס להעדר הרגש אצלו, וטוען שהוא דומה בזה לחזו"א וכל הקרליצים שלא הראו רגש בכלל.
לדבריו שם, החזון איש הביע רגשות עזים בכתיבה, אבל לא ראו עליו את זה בהתנהגותו (אהבת אדם ראו היטב, גם אצל החזון איש, וגם אצל הגרח"ק).
בתפילה של החזון איש ראו ריכוז, וגם ארך זמן רב, בשונה ממה שמספרים כאן על הגרח"ק, אבל לא ראו רגש (כמדומני שכשהיה ביחידות לא ידע שרואים אותו, זה היה קצת שונה).
אכן, אצל החזו"א גם אם לא ראו רגש, ראו שהיה עושה עסק גדול מהתפילה. ויש התבטאות ממנו שאמר שהשקיע בתפילה יותר מאשר השקיע בסוגיות החמורות שבש"ס.
לבד זאת יש במעשה איש כמה תיאורים של רגש רב שראו בתפילותיו של החזו"א גם בציבור.
יתכן שרבנו הגרח"ק זיע"א היה בזה במעין בחינת רשב"י, הקשר דרך התורה תפס אותו עד כדי כך שלא היה שייך כ"כ עסק התפילה בעומק וברוחב.
חזור אל “משפחות סופרים וימות עולם”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 156 אורחים