אברהם כתב:
שמעתי מהגאון רבי אריה ז'ולטי שליט"א ששמע מאביו הגאון רבי בצלאל זצ"ל שהיה נוכח בלוויה של הסבא מסלבודקה נ"ע והמשגיח הגרי"ל חסמן הספידו ואמר כך:
'מי יתן ראשי מים ועיני מקור דמעה', הפסוק בא ללמדנו שאין העיניים רשאיות להיות כמעיין דמעות – מקור דמעה, לפני שתחילה יהיה 'ראשי מים'. הדמעות אסור להם לבוא מהעיניים המתרגשות, אלא מן הראש המתפעל. ראשית כל יתמלא הראש במי הדמעות ואז ייעשו העיניים מקור דמעה להוציאם חוצה.
אוצר החכמה כתב:אברהם כתב:
שמעתי מהגאון רבי אריה ז'ולטי שליט"א ששמע מאביו הגאון רבי בצלאל זצ"ל שהיה נוכח בלוויה של הסבא מסלבודקה נ"ע והמשגיח הגרי"ל חסמן הספידו ואמר כך:
'מי יתן ראשי מים ועיני מקור דמעה', הפסוק בא ללמדנו שאין העיניים רשאיות להיות כמעיין דמעות – מקור דמעה, לפני שתחילה יהיה 'ראשי מים'. הדמעות אסור להם לבוא מהעיניים המתרגשות, אלא מן הראש המתפעל. ראשית כל יתמלא הראש במי הדמעות ואז ייעשו העיניים מקור דמעה להוציאם חוצה.
התפלאתי איך זה יכול להיות ובדקתי. ואכן לפי ויקיפדיה כשהסבא מסלבודקה נפטר כאן בא"י היה הגר"ב זולטי תינוק בן שנה והיה בפולין.
מה זו חזרה בתשובה?
לבעל תשובה זה לא פשוט, זה לא פשוט להיכנס לתשובה שלו.
חושבים שלחזור בתשובה - אדם נוסע מחיפה לתל אביב ברכבת, פתאום הוא קולט: "היי, טעיתי, אני צריך תל אביב-חיפה", בכיוון ההפוך, כן.
מה הוא עושה? בנתניה יורד מהרכבת, הולך לרציף השני והוא נוסע חזרה.
ככה לא חוזרים בתשובה!
חוזר בתשובה זה אדם שקופץ מרכבת דוהרת.
אם הוא לא ריסק איברים, אז הוא מנסה לקפוץ על רכבת דוהרת לכיוון השני.
ואם הוא תפס אותה כבר, הרוח מושכת אותו.
הוא תופס אותה, הוא באוויר, דופק: "תפתחו לי!".
לא רק זה, הוא רואה את כולם בפנים, יושבים, אוכלים - והוא בחוץ עוד דופק.
זה חזרה בתשובה.
שי אבי דוד כתב:פורסם במוסף חג יתד נאמן לפני מספר שנים. כל הזכויות שמורות. אין להשתמש בחומר ללא קבלת רשות מפורשת.
אברהם כתב:שמעתי מהגאון רבי אריה ז'ולטי שליט"א ששמע מאביו הגאון רבי בצלאל זצ"ל שהיה נוכח בלוויה של הסבא מסלבודקה נ"ע והמשגיח הגרי"ל חסמן הספידו ואמר כך:
'מי יתן ראשי מים ועיני מקור דמעה', הפסוק בא ללמדנו שאין העיניים רשאיות להיות כמעיין דמעות – מקור דמעה, לפני שתחילה יהיה 'ראשי מים'. הדמעות אסור להם לבוא מהעיניים המתרגשות, אלא מן הראש המתפעל. ראשית כל יתמלא הראש במי הדמעות ואז ייעשו העיניים מקור דמעה להוציאם חוצה.
זהו אשר אמר רבינו ז"ל כי יש מתפלל על דרך האמונה ויש מתפלל על דרך המוסר. כי התפלה על פי דרך המוסר הנה בדרגה אחרת לגמרי. כי יש אדם אומר "אתה חונן לאדם דעת" וגם מרבה לבכות על זה ויתכן שהכל כולו ענין של חיקוי לבד, ולא מעצמו הוא. כי יתכן וגם נחלי בכיות ממקור החיקוי יהלכון! וריק יהיו מכל שום "עצמיות". וזוהי אימרתו של הגרי"ס זצ"ל כי מוסר לא רק שאינו "מכשיר" "ריקודים", אלא שגם "דמעות" הוא "אוסר". כי למוסר חוש חזק לו להבחין כל מעשה ומעשה; להעביר כל מעשה תחת כור המבחן, בלי מוסר אין רואים כלל טעותי המעשה, ושמים חושך לאור יומם, ועוד מבקשים שכר כפנחס. והמתפלל על פי דרך המוסר, עם סוד "מעורר נפשו", ועל כל דבור ומלה לנוכח עצמו יביט, ואת עצמו בלי הרף יבקר ויתבע, וכשיאמר "אתה חונן לאדם דעת" יפשפש בו ובמעשיו, ויבקר את עצמו ויחשוב תיכף: האם באמת אני מאמין כי השם הוא הנותן חכמה מפיו דעת ותבונה? והאם באמת אני מבקש את הדעת? ולמה צריך לי זו הדעת? ומה אעשה אז כשכבר אשיג את הדעת? ומה אני עושה עכשיו עם זאת הדעת שכבר חוננתי בה? וכן בכל ברכה וברכה של התפלה.
אברהם כתב:שמעתי מהגאון רבי אריה ז'ולטי שליט"א ששמע מאביו הגאון רבי בצלאל זצ"ל שהיה נוכח בלוויה של הסבא מסלבודקה נ"ע והמשגיח הגרי"ל חסמן הספידו ואמר כך...
חזור אל “משפחות סופרים וימות עולם”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 36 אורחים