תודה רבה הרב מייללער!
אחרי זה ראיתי באתר יזכור שיש ספר על קהילת סוקולי גם בעברית, והוא כנראה העתק מושלם של הספר הנזכר באידיש.
והנה העמוד עליו:
![סוקולי בעברית.JPG](./download/file.php?id=4090&sid=daf31cf37010777d647cb49313a5edfa)
- סוקולי בעברית.JPG (91.7 KiB) נצפה 2968 פעמים
לעשות נייחא לנשמתו אביא כאן כמה דברי תורה שרשם האדר"ת מפיו:
[באיבעיא דהש"ס אברים מתחת ולצד העצים, למה לא פשטוהו מהאמור בעקידה]
רסח. בעש"ק ויקהל, הי' אצלי הרב ר' אברהם הלוי עפשטיין נ"י האבד"ק קאזלוישצינע , ושאלני בהא דמבע"ל במנחות כ"ו, ב', אם על העצים דווקא, ומ"ט לא פשט לי' מדכתיב באברהם אבינו על המזבח מעל העצים וכזבחים צ"ז, ב', דילפינן מאברהם אבינו כה"ג.
והשבתיו די"ל לכתחילה בודאי המצוה על העצים ולא מן הצד דודאי בכה"ג מתקיימים שניהם על העצים ועל המזבח, אבל אנן מספק"ל לדיעבד כיון דלא מצינו שנה עליו בזה או דגם באופן זה הוא ללכתחילה, וא"כ אין משם ראי'.
עוי"ל דשאני התם דהוא לשעה ולא ילפינן דורות משעה, אלא דבמאכלת שאני דהזכיר הכתוב פעמיים וכהך דמנחות י"ח, ב', דמשני הגמ' כה"ג.
ולי קשה שם במנחות כ"ז , מש"ש מעל העצים דומיא דעל המזבח ע"ש , דה"ל אין דנין אפשר משאי אפשר, ואולי י"ל דאין סברא לומר דבשניהם בפסוק אחד יתפרשו בשני אופנים.
[דין הנאה מנוצה ומוראה של חטאת ועולת העוף]
רסט. עוד שאלני ע"ד התפארת ישראל במש"כ בפ"[ו מי"ב אות יא] דמנחות, בהא דמוראה ונוצה ניתנים לכהנים, דהא נבלעים במקומם, כביומא כ"א, א'. והשבתיו דהתורה לא דיברה על הנס כמש"ש רש"י ותוס' ומשום הא לא אריא.
אלא דבאמת תלמוד ערוך הוא בשלהי תמורה דאסורים בהנאה, וכדמשמע כן פשטא דקראי.
ואולם יש בזה עקולי ופשורי, שדברי הר"מ בזה נשגבים מאוד הוא ז"ל כ' בפ"[ב] . ממעילה דמוראה ונוצה אסורים בחטאת העוף, והכ"מ כ' מקור דבריו בתמורה שם, והרי שם בעולת העוף מיירי אבל חטאת העוף ודאי דלכהנים הם, ולהדיא אמרינן במנחות ע"ד, ב', דחטאת העוף כולו לכהנים ואין למזבח אלא דמה, וכבר העיר בזה הרש"ש בחי' שם בתמורה, וגם אנחנו הארכנו בזה במק"א בס"ד .
[סדר הקדימה בין אבי הבן לבן בעל יארצייט באדר א']
ער. אמר לי שהורה ביא"צ אחד, שהי' צריך לעלות לתורה, כפי הנהוג, והי' אז גם אבי הבן קודם המילה , והי' זה בחודש אדר הראשון, שאבי הבן הוא קודם, משום דה"ל היא"צ רק ספק ואבי הבן ודאי ואין ספק מוציא מידי ודאי, ודבר חכמה הוא.
אבל אם לדון נ"ל שיש לפקפק די"ל זהו הי' נכון אם באדר השני שיכול להדחותו ולומר לו, שאינו יכול להוציא ממנו מפני הספק, אבל בהראשון הרי עתה כבר החובה עליו לכבד הוריו אין למצוה אלא מקומה ושעתה, ולכשיבא אדר השני אז יהי' ספק חיוב, אבל עתה הרי כבר בא חיובו, ויל"ע בזה.