אכן הדפס של החרם, מודבק מעבר לכריכה של ספר מ"ע, מוצע כעת למכירה.בגולה כתב:יישר כח הרב איש ספר על הדברים הבהירים אודות התורת האשם. מראה ומחדד את חשיבות העותק שנמצא במכירה.
אכן, כדרכם תמיד, גנזים מביאים לפני הקונים (ולפני חובבי ספר) אוצרות וגילויים, ספרים יקרים ונדירים.
מחכים לשמוע ממך, ולראות את דבריך על ה'חרם' של מרן הבית יוסף ובית דינו על המאור עינים, שנמצא כאן בעותק (יחיד בעולם?) מודפס.
ספר מוסר קדמון, כתוב בצורת משלים משעשעים הכתובים בחרוזים בליווי שירים וציורים מאת החכם רבי יצחק אבן סהולה.
משל הקדמוני הוא הספר העברי הראשון שנדפסו בו ציורים, נדפס פעמיים בתקופת האינקונבולה באיטליה (ראה סטפנסקי, אינקונבולה עמ' 385-386) ושוב בהוצאה זו.
הציורים כבר נעשו על ידי המחבר כפי שכותב בהקדמתו: 'וראיתי לצייר בו צורות להבין ולהורות...'.
בציורים מופיעים עשרות סצינות מהוויי החיים וכן עשרות רבות של דמויות בני אדם, חיות ועופות.
במהדורה זו כל הציורים הם חדשים לגמרי ואינם העתקה מהמהדורות הקדומות.
החכם רבי יצחק אבן סהולה פילוסוף ומקובל, חי ופעל בקסטיליה שבספרד, נולד בשנת 1244 את הספר הנוכחי חיבר בשנת 1281. בהקדמתו מבהיר המחבר שמקורותיו הם מדברי הנביאים וחכמי הדורות ולא הסתמך על משלי חכמי אומות העולם.
ספרו 'משל הקדמוני' התחבב מאוד וזכה לתפוצה רחבה.
לא קטלוג קהלת דוד (בכמה עותקים נדפס...?) הוא שפרסם את קיומו של הספר תורת האשם, כאמור הספר נזכר ע"י התויו"ט בכמה מקומות בפירושו למשנה, ואף על מצבתו (המקורית?) נמנה חיבור זה עם שאר חיבוריו. אשר ע"כ תמוה שמהדירי הספר בשנת תשל"ז רשמו בשערו, המיוחס לבעל תוספות יום טוב. וכבר תמה עליהם ר"מ הרשקוביץ בספרו שני כרובים.יישר כוח כתב:
ולהבדיל מהגהות אלו שלא היו ידועות כלל - כתה"י של תורת האשם מספריית רד"א וייחוסו היו ידועים זמן רב, על אף שנדפס לראשונה רק בתשל"ז. בקטלוג קהלת דוד (המבורג תקפ"ו) נרשם כתה"י בפשטות: "תורת האשם על תורת חטאת לרמ"א מבעל תו"יט" (עמ' 96, פוליו, מס' 682).
אגלינסקי כתב:הוכחה כלשהיא מגוף ההגהות היכולה ללמד שההגהות אינן העתקה, אלא כתיבה חדשה.
צופה_ומביט כתב:אגלינסקי כתב:הוכחה כלשהיא מגוף ההגהות היכולה ללמד שההגהות אינן העתקה, אלא כתיבה חדשה.
בשעתו העלה הרב איש ספר הגהות קשות לקריאה מתוך הכת"י באשכול המיועד לזה, וזכיתי להשתתף בפענוחן בס"ד.
לאחר מכן הוא סילק משם הכל למקום אחר, ובאמת הגיע הזמן להחזירן.
עכ"פ לענייננו:
באחת ההגהות שעסקתי בהן, אחר העיון והעמל זכינו לראות כי נכתב בתחילה "צ"ע לי" וכו' ולאחר מכן הועבר ע"כ קולמוס ונכתב [כמדומה בכתב שרואים שנכתב בפעם אחרת] תירוץ בדרך אוקימתא, [שכמדומני לאחר מכן מצא אותו הרב איש ספר בספר אחר של התוי"ט].
ודבר זה אמור לשמח אתכם מאד, כי עמדתם בספרכם נגיד אליעזר באותה קושיה של סתירה בתורת החטאת, ותירצתם אותה מדעתכם באותה אוקימתא, וכבר בזמנו כתבתי שבאם כנים הדברים בפענוח ההגהה הנ"ל יש להודיע לכם זאת שתדעו שכיוונתם לדברי קדמונים.
ליתא אלא לענין צלי' איתמר התם
צופה_ומביט כתב:אגלינסקי כתב:הוכחה כלשהיא מגוף ההגהות היכולה ללמד שההגהות אינן העתקה, אלא כתיבה חדשה.
בשעתו העלה הרב איש ספר הגהות קשות לקריאה מתוך הכת"י באשכול המיועד לזה, וזכיתי להשתתף בפענוחן בס"ד.
לאחר מכן הוא סילק משם הכל למקום אחר, ובאמת הגיע הזמן להחזירן.
עכ"פ לענייננו:
באחת ההגהות שעסקתי בהן, אחר העיון והעמל זכינו לראות כי נכתב בתחילה "צ"ע לי" וכו' ולאחר מכן הועבר ע"כ קולמוס ונכתב [כמדומה בכתב שרואים שנכתב בפעם אחרת] תירוץ בדרך אוקימתא, [שכמדומני לאחר מכן מצא אותו הרב איש ספר בספר אחר של התוי"ט].
ודבר זה אמור לשמח אתכם מאד, כי עמדתם בספרכם נגיד אליעזר באותה קושיה של סתירה בתורת החטאת, ותירצתם אותה מדעתכם באותה אוקימתא, וכבר בזמנו כתבתי שבאם כנים הדברים בפענוח ההגהה הנ"ל יש להודיע לכם זאת שתדעו שכיוונתם לדברי קדמונים.
צופה_ומביט כתב:אגלינסקי כתב:הוכחה כלשהיא מגוף ההגהות היכולה ללמד שההגהות אינן העתקה, אלא כתיבה חדשה.
בשעתו העלה הרב איש ספר הגהות קשות לקריאה מתוך הכת"י באשכול המיועד לזה, וזכיתי להשתתף בפענוחן בס"ד.
לאחר מכן הוא סילק משם הכל למקום אחר, ובאמת הגיע הזמן להחזירן.
אגלינסקי כתב:בכמה מקומות הראינו, שנפלו שיבושים בדברי תוה"א כתוצאה מכך שההעתקות שנשתמרו בידינו הן מאוחרות לשנת תמ"ט, והמעתיקים שינו מעט במקור עפ"י נוסח ספר תורת חטאת מהד' תמט (או מאוחרת לו) שהיתה בידם. עיין בכלל טו דין ד, וכן בכלל יא דין ז. ועיין גם בכלל פט דין דין א."
אגלינסקי כתב:אם יורשה לי, ארחיב מעט כלפי דברים שכתבתי, ושביקשתי לעיל בתגובתי הראשונית לעצם גילוי הספר. הדברים נכתבו מתוך התרגשות גדולה.
ובכן, אצטט את עצמי:אגלינסקי כתב:בכמה מקומות הראינו, שנפלו שיבושים בדברי תוה"א כתוצאה מכך שההעתקות שנשתמרו בידינו הן מאוחרות לשנת תמ"ט, והמעתיקים שינו מעט במקור עפ"י נוסח ספר תורת חטאת מהד' תמט (או מאוחרת לו) שהיתה בידם. עיין בכלל טו דין ד, וכן בכלל יא דין ז. ועיין גם בכלל פט דין דין א."
ביקשתי לראות אם יש הגהות חדשות במקומות הללו. חושבני שמבלי משים (אלא למטרה אחרת) העלה הרב איש ספר את אחד המקומות הללו - את כלל יא דין ז. (האם יש ביד הרב צילום מהאחרות?)
ניתן להבחין שהתויו"ט הגיה בתחילת הדין, והוסיף מילה: "[הא] דאמר שמואל". המעיין בתורת האשם המודפסים לפנינו (בשני הדפוסים) במקום זה, ימצא שהתויו"ט הציע שתי אפשרויות: מדיליה הציע למחוק את הדלי"ת, וצ"ל "אמר שמואל", ואילו סיים דבריו: "ומהר"ר קאפיל כץ ז"ל הגיה [שהא] דאמר". נמצא אם כן שמה שלפנינו בהגהות החדשות, אינו מתאים לאף אחת מהאפשרויות הכתובות בספר תורת האשם! אלא שכתבתי בהערה ג שם, שצריך להגיה בתורת האשם: "ומהר"ר קאפיל כץ ז"ל הגיה [הא] דאמר". וההסבר להתהוות הטעות: מאן דהו מלומדי תורת האשם למד את דברי ה'תורת חטאת' ממהד' של ר' פתחיה (שנת שפ"ח) או מאוחרת יותר, כך שכבר היה לפניו "הא דאמר שמואל" בתוך גוף הספר מהגהתו של ר' פתחיה. אם כן - מה בא תורת האשם בשם ר' קאפיל כץ להגיה? לכן הגיה ושיבש את תורת האשם ל"שהא דאמר". לסיכום: התגלית של ההגהות החדשות מוכיחה את ששיערתי.
בגולה כתב:יישר כחך הרב איש ספר,
מה שמצויין אצל הערה ב': ובכגון סוף דין דלקמ'ן
לי נראה שכתוב כאן "ובכאן"
הלא כן?
צופה_ומביט כתב:ואז כיצד נקרא המשפט כולו?
חזור אל “מטפחת ספרים ועיטור סופרים”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 279 אורחים