גאולה בקרוב כתב:ועכ"פ חידוש הוא שתרועה=בכיה, ואינו כך לפי רוב טעמי המצוה [לעורר הלב, המלכת מלך וכו'],
גאולה בקרוב כתב:ב. מה הקשר לתקיעות? [ונראה שהטעם, בגלל כתוב יבבה, וגם "תרועה" ת"א יבבה [והוא יסוד המחלוקת האם גנוחי גנח או ילולי יליל], וא"כ חזינן שבכיה שלמה היא מאה פעיות, ולכן גם "תרועה" שלמה היא כך. וצ"ע.
עוקר הרים כתב:ידוע למישהו, האם יש התייחסות בספרי חסידות לזכייתה של אם סיסרא, אשר מיבבותיה למדו לימוד גדול במצווה הנשגבה של תקיעת שופר?
גדליה כתב:ר' צדוק בפרי צדיק לר''ה מבאר את העניין
http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.asp ... &pgnum=179
עוקר הרים כתב:ידוע למישהו, האם יש התייחסות בספרי חסידות לזכייתה של אם סיסרא, אשר מיבבותיה למדו לימוד גדול במצווה הנשגבה של תקיעת שופר?
גאולה בקרוב כתב:כ"כ תוס' סוף ר"ה בשם הערוך.
ויל"ע:
א. מנין שאם סיסרא פעתה מאה פעיות? [מדרש?]
ב. מה הקשר לתקיעות? [ונראה שהטעם, בגלל כתוב יבבה, וגם "תרועה" ת"א יבבה [והוא יסוד המחלוקת האם גנוחי גנח או ילולי יליל], וא"כ חזינן שבכיה שלמה היא מאה פעיות, ולכן גם "תרועה" שלמה היא כך. וצ"ע.
ועכ"פ חידוש הוא שתרועה=בכיה, ואינו כך לפי רוב טעמי המצוה [לעורר הלב, המלכת מלך וכו'], ובמנורת המאור כתב על השופר: "לעשות אנחה ויללה על חטאיו שעברו עליו, ויחזור בתשובה עליהם".
לייטנר כתב:עוקר הרים כתב:ידוע למישהו, האם יש התייחסות בספרי חסידות לזכייתה של אם סיסרא, אשר מיבבותיה למדו לימוד גדול במצווה הנשגבה של תקיעת שופר?
ידוע למישהו האם יש התייחסות בספרי חסידות לזכייתו של בן דרוסאי, אשר ממאכלו למדו לימוד גדול בהלכות בישול?
עוקר הרים כתב:תודה רבה. יש עוד?
רחמים כתב:דף על הדף ראש השנה דף לג עמוד ב
כתב בזה הגאון ר' יוסף שלום אלישיב שליט"א: צ"ב מה ענין מנין תקיעות של ר"ה לפעיות של אמיה דסיסרא. וע"ד המוסר י"ל בזה, שיש בזה לעורר נרדמים שגם מי שמרגיש בעצמו בטוח ביום הדין (אם מצד מצבו הגשמי וענינו בעוה"ז אם מצד מצבו הרוחני שבוטח בזכיותיו), עליו ללמוד ק"ו מאמיה דסיסרא, שוודאי מצד דרך הטבע לא היה לה לפחד ולירא כלל, שהרי לסיסרא היה תשע מאות רכב ברזל, וגם חזינן דישועת ישראל היתה שלא כדרך הטבע, כמו שנאמר מן השמים נלחמו הכוכבים ממסלותם וגו', הרי דבצד דרך הטבע והמזלות היה לה לבטוח בנצחונו של סיסרא, ומ"מ יבבה מאה פעיות, הרי שכ"כ היתה חרידה לגורל בנה, וכמו שבאמת היה שנפל שדוד, ומזה יש להתעורר כמה צריך כל אחד ואחד להיות חרד ביום הדין, גם מי שנדמה לו שיש לו על מה לסמוך ולבטוח.
לענין כתב:ראיתי בעומקא דפרשה (שנה זו, גליון ראש השנה) שמנין ההברות שבפסוקים הנ''ל דבכיית אם סיסרא, הוא מאה בדיוק!
[מי שיספור תע''ב].
[רציתי לציין בשם אומרו, אך שכחתי שם הכותב].
אברהם כתב:והתמיהה השנית, והיא העיקר, דלשון יבבא שבתרגום אינו בהכרח לשון בכי, דהלא הוא תרגומו של תרועה בכל מקום גם היכא דהוי לשון שמחה, כמו 'נריעה לצור ישענו', וכמו גבי 'קול העם ברעה' שת"א כד מיבבין אע"ג ששם היו שמחים כמו שת"א שם 'קול ענות' 'קלא דמחיכין'. וכבר האריך מאד בתמיהה זו החכם רמ"מ כשר ז"ל ולא מצא לה מזור אא"כ נימא שאין כאן דרשה גמורה אלא רמז בעלמא, יעו"ש בדבריו (גליון 'הדרום' י"ב).
אברהם כתב:והתמיהה השנית, והיא העיקר, דלשון יבבא שבתרגום אינו בהכרח לשון בכי, דהלא הוא תרגומו של תרועה בכל מקום גם היכא דהוי לשון שמחה, כמו 'נריעה לצור ישענו', וכמו גבי 'קול העם ברעה' שת"א כד מיבבין אע"ג ששם היו שמחים כמו שת"א שם 'קול ענות' 'קלא דמחיכין'. וכבר האריך מאד בתמיהה זו החכם רמ"מ כשר ז"ל ולא מצא לה מזור אא"כ נימא שאין כאן דרשה גמורה אלא רמז בעלמא, יעו"ש בדבריו (גליון 'הדרום' י"ב).
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 5 אורחים