איש_ספר כתב:במשך השנים היה כותב מאמרים וביקורת ספרים בהצופה חלקם בשמו המלא ורובם בפסבדון 'צפניה'.
תוכן כתב:עד כמה שידוע לי גם ר' משה פיינשטיין היה סבור שמותר לכבות גז בשבת, אלא שלא רצה לתת היתר לדבר. ומ"מ נפק"מ רבתא לכבות הגז ביו"ט משום אוכל נפש, ואכמ"ל.
לכבוד הרה"ג ר' נתן צבי פרידמן נ"י רב בבני ברק שיכון ה'.
הנני להודיעו כי אף פעם לא ראיתי את ספרו נצר מטעי וגם לא הספר דברי שלמה שהזכיר במכתבו אלא במקרה באו אלי אנשים וסיפרו כי הרב פרידמן מתיר גרם כיבוי ביו"ט, אמרתי להם שאני אינני מסכים וכששואלים אותי ההני אוסר, חוץ מזה לא עשיתי שום מעשה לא בכתיבה ולא בחתימה.
הדו"ש יוסף צבי הלוי.
למאי_נמ? כתב:http://www.yeshiva.org.il/wiki/index.php?title=%D7%94%D7%A8%D7%91_%D7%A0%D7%AA%D7%9F_%D7%A6%D7%91%D7%99_%D7%A4%D7%A8%D7%99%D7%93%D7%9E%D7%9F
איש_ספר כתב:מה שרשמתי במקו"א :
בזמן שהותו של הרבי מבעלז בבודפסט, הדפיס את דרשת אחיו הרב מבילוגרייא 'משמיע ישועה' בופסט תש"ד. (הדרשה הידועה שנדפסה באותו זמן גם בשם 'הדרך' ותוכנה עורר סערה לימים, וראוי לציין כי במשמיע ישועה תוכן ההבטחה הרה יותר ברור וחד משמעי ואכמ"ל בפרשה עגומה זו).
.
איש_ספר כתב:בזמנו ראיתי גם את תשובתם של הרב וואזנר ור"פ עפשטיין.
הרב וואזנר כותב לו רכות (את גוף הדברים איני זוכר)
ואילו ר"פ עפשטיין מחזיר לו בתקיפות רבה ווביטוי חריף על ספרו, בעיקר משום התשובה שלו על אמירת הלל בברכה ביום העצמאות.
וואס כתב:איש_ספר כתב:בזמנו ראיתי גם את תשובתם של הרב וואזנר ור"פ עפשטיין.
הרב וואזנר כותב לו רכות (את גוף הדברים איני זוכר)
ואילו ר"פ עפשטיין מחזיר לו בתקיפות רבה ווביטוי חריף על ספרו, בעיקר משום התשובה שלו על אמירת הלל בברכה ביום העצמאות.
איני מבין: ההתקפה על פסק הגז באה בגלל דעתו בעניין ההלל?
אשי ישראל כתב:לגבי מכתבו של הרב פרידמן לרב ירחי שהובא לעיל:
מעניין שהרב פרידמן לא כותב מפורשות שהוא חוזר בו, אלא רק כותב: "כשהופיע ספרי פורסמו ברחובות קריה חוות דעת חלוקות של כמה רבנים חולקים על הצעה זאת" - וודאי שעל עובדות אלו אין כל דיון. הוא מוסיף מיד: "וידוע הכלל בהלכה כי יחיד ורבים הלכה כרבים" - אכן כלל זה ידוע...
הוא לא מציין שכלל זה נוגע לנידון דידן, וגם אינו כותב שהוא עצמו חוזר בו מפסקו
יוסף שרייבער כתב:עינינו רואות שספרייתו ומכתביו התפזרו לכל עבר רק חבל מאוד שהכ''י של אוצר הרבנים ח''ב שבו (כפי הנשמע) מילואים והשלמות לא זכה וכנראה לא יזכה לראות את אור הדפוס.
איש_ספר כתב:מה שרשמתי במקו"א :
הרנ"צ פרידמן מוצאו מהונגריה מדורי דורות, היה נכד של רי"א פרידמן מתלמידי החת"ס (באחד מספרי בן מנחם יש התכתבות בינהם סביב תיאוריה שבעל אגרות סופרים השמיט את כל תלמידי הח"ס שנסעו לצאנז ובינהם את הקול אריה ולפי"ז הם מבארים את השמטת שמו של פרידמן וכו 'וכו')
בצעירותו היה הרב פרידמן רב ומגיד שיעור בתפארת בחורים שבבודפסט.
בזמן שהותו של הרבי מבעלז בבודפסט, הדפיס את דרשת אחיו הרב מבילוגרייא 'משמיע ישועה' בופסט תש"ד. (הדרשה הידועה שנדפסה באותו זמן גם בשם 'הדרך' ותוכנה עורר סערה לימים, וראוי לציין כי במשמיע ישועה תוכן ההבטחה הרה יותר ברור וחד משמעי ואכמ"ל בפרשה עגומה זו).
לאחר המלחמה היה רב שארית הפליטה בפרנוהלד, שם היו לו עימותים קשים עם הקלויזנבורגר שהתנגד לו משום השתייכותו הפומבית למזרחי. (ראיתי במכתב של הרנ"צ שהוא כותב למאן דהוא, שלימים הבחין ראה שמה שהגיעו מהקלויזנבורגער, קיבל הקלו' בעצמו מהקנאים סאטמר וכו' כידוע)
בתש"ז בערך נתנה לרב של גבעת שמואל (או רב בגבעת שמואל)
לאחר זמן קצר מונה לרב של שיכון ה' שהיה נחשב ונקרא אז כשיכון המזרחי של בני ברק ומאז היה ידוע כרב המזרחי בבני ברק.
בשנת תשי"ז הדפיס ספר שו"ת שלו נצר מטעי, תחת הכבוד שחשב לנחול מספרו זה, קבל סאה של בזיונות ויסורי נפש נחל מאז ושנים רבות אח"כ וזאת משום כמה תשובות שהדפיס שם, (הלל ביום העצמאות וכו') ובראשם היתר כיבוי גז ביו"ט על ידי סגירת הברז.
יהודי אחד ארגן מסע החתמות נגד הרב פרידמן ומודעות ענק התפרסמו בחוצות קריה ובהם חוו"ד על ספרו תוך כדי זלזול בוטה גם בו. (בין החותמים הרב פרנק הר"פ אפשטין הרי"צ הלוי ועוד, מכתב אחד בודאי היה מזויף וע"כ בהמשך).
הרב פרידמן לא ידע את נפשו מרוב עוגמת נפש וצער וביחוד חרה לו שבני חוגו, רבני המזרחי מילאו פיהם מים ולא יצאו להגנתו. (והוא הרבה לשפוך את ליבו ע"כ במכתבים אישיים).
במשך השנים היה כותב מאמרים וביקורת ספרים בהצופה חלקם בשמו המלא ורובם בפסבדון 'צפניה'.
לימים כאשר החל פולמוס המועצה הדתית בבני ברק, הוצע לו ע"י חוגי המזרחי (שלמה זמרוני יו"ר המועצה היה הגבאי הראשי בבית הכנסת שלו) לשמש כרב רשמי של בני ברק מטעם המועה"ד אך הוא סירב, ואף הצטרף לאיסור שהוטל על המועצה הדתית, בכך הסתסכך עם ותיקי קהילתו ועם חוגי המזרחי, (שגירשוהו באלימות מבית הכנסת הגדול של בני ברק שם החל לפרוס את מצודתו) וזכה ל'הכרה' ולקירוב, אם כי במידה מעטה מהחוגים החרדיים.
לימים הוציא את ספרו אוצר הרבנים שעם כל הביקורת שיש עליו וריבוי השגיאות שבו עדיין מדובר במפעל אדירים ומדהים בכל קנה מידה.
נפטר בשנת תשנ"ג.
בנו יחידו וממלא מקומו, הגאון רבי יעקב פרץ זצ"ל נפטר בקציו"ש לפני כשבע שנים.
גם חתנו היחיד נפטר בדמי ימיו, שמו היה הרב זרצקי, רב בקרית הרצוג ובנו של הרב זרצקי המתמיד הידוע מכרכור.
איש_ספר כתב:יוסף שרייבער כתב:עינינו רואות שספרייתו ומכתביו התפזרו לכל עבר רק חבל מאוד שהכ''י של אוצר הרבנים ח''ב שבו (כפי הנשמע) מילואים והשלמות לא זכה וכנראה לא יזכה לראות את אור הדפוס.
תלי"ת נתקבלה הרשות להעלות לאוצר, אות אוצר הרבנים.
לא השאיר כ"י של חלק ב, אלא שק מלא פתקים, שבהם רשם שמות של רבנים שלא נכללו בכרך א.
יש תח"י תיקונים רבים ששלחו לו על הספר, ורשימות של תיקונים שרשם לעצמו לתקן. מקצת מהם העתקתי על גליון הספר שיעלה לאוצר.
ואולי אפרסם את המכתבים המעניינים בפורום משפחות.
איש_ספר כתב:מי שניהל את המערכה נגדו היה רב בשם גרוס מחבר ספר זה
http://www.otzar.org/wotzar/Book.aspx?144660&
מי יודע עליו?
תוכן כתב:עד כמה שידוע לי גם ר' משה פיינשטיין היה סבור שמותר לכבות גז בשבת, אלא שלא רצה לתת היתר לדבר. ומ"מ נפק"מ רבתא לכבות הגז ביו"ט משום אוכל נפש, ואכמ"ל.
חזור אל “מטפחת ספרים ועיטור סופרים”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 95 אורחים