אוצר החכמה כתב:זה טעות פשוטה. אין רוב שאומר שלא יוולדו בירושלים זכרים. הרוב וגם הסטטיסטיקה - כלומר הקומבינוטריקה - אומרים אותו דבר, שכשדנים על אשה אחת הסטטיסטיקה אומרת שסביר שלא תלד בן וזה גם הרוב. (עניין הרוב הוא שמחשיבים את זה מבחינה הלכתית)
אבל כששואלים האם מתוך הרבה נשים סביר שאף אחת לא תלד בן הסטטיסטיקה - כלומר הקומבינטוריקה - אומרת שזה לא סביר וכך גם הרוב.
סכינא חריפא כתב:מה הדין במי שנשבע נגד ההסתברות הסטטיסטית הוודאית כאשר רוב מסייעו, האם ימתח על העמוד מדין שבועת שקר [אפילו קודם שנברר אם צודק בדבריו אם לאו] או לא?
וכגון מי שנשבע שהיום לא נולדו בירושלים בנים זכרים, שהרי כל המעוברות יש עליהם תורת רוב שלא יולידו זכרים [יבמות קיט] שהרי מחצה נקבות ומיעוט מפילות, ואעפ"כ הלא למהתל יחשב מי שיאמר שהיום לא נולדו בנים זכרים בירושלים.
מה הדין?
[והרי חלב פרה אנו שותים נגד ההסתברות הסטטיסטית].
תוכן כתב:שבועה שלא אישן שבעה ימים מלקין אותו וישן לאלתר אע"פ שיש כאלה שלא ישנו יותר משבעה ימים.
סכינא חריפא כתב:אוצר החכמה כתב:זה טעות פשוטה. אין רוב שאומר שלא יוולדו בירושלים זכרים. הרוב וגם הסטטיסטיקה - כלומר הקומבינוטריקה - אומרים אותו דבר, שכשדנים על אשה אחת הסטטיסטיקה אומרת שסביר שלא תלד בן וזה גם הרוב. (עניין הרוב הוא שמחשיבים את זה מבחינה הלכתית)
אבל כששואלים האם מתוך הרבה נשים סביר שאף אחת לא תלד בן הסטטיסטיקה - כלומר הקומבינטוריקה - אומרת שזה לא סביר וכך גם הרוב.
אחרי כל הדברים והאמת לא ראיתי בדברי מעכ"ת תשובה לגוף השאלה האם לענין איסור שבועה יש לחלק משתיית חלב טריפה או לא.
זה שאין רוב חלק לא אומר שאין רוב טריפות.אסיר ציון כתב:המציאות היא בכל בתי המטבחיים שאין יותר מ30% חלק אף פעם, ואם היינו שוחטים פרות חולבות אז יש סיכוי של בערך 0% שייצא חלק.
הרוב שאינם טריפה פשוט צ"ע מהמציאות והאחרונים האריכו בתשובות על מה סמכינן לשתות חלב.
אוצר החכמה כתב:
שאלת על הדין כשהרוב מסייעו. במקרה שנתת הרוב לא מסייעו וזה מה שכתבתי ואני מבין שכוונתך שלזה אתה מסכים.
לעצם הדבר לא ברורה לי השאלה. הרוב לא קובע את המציאות, דהיינו ברור שיש גם מיעוט, וממילא אם הוא נשבע שכך הרוב נשבע שבועת אמת, אם הוא נשבע שאין מיעוט הרי שנשבע לשקר, ואם הוא סתם אומר שזו המציאות צריך לדון איך מתפרשת כוונתו אם כך או כך.
מה כל זה שייך לחלב טריפה שהתורה אמרה שאסור לאכול והתירה לסמוך על הרוב ולתלות שהוא מהרוב ולא מהמיעוט.
תוכן כתב:שבועה שלא אישן שבעה ימים מלקין אותו וישן לאלתר אע"פ שיש כאלה שלא ישנו יותר (משבעה) [משלושה] ימים.
סכינא חריפא כתב:מה הדין במי שנשבע נגד ההסתברות הסטטיסטית הוודאית כאשר רוב מסייעו, האם ימתח על העמוד מדין שבועת שקר [אפילו קודם שנברר אם צודק בדבריו אם לאו] או לא?
וכגון מי שנשבע שהיום לא נולדו בירושלים בנים זכרים, שהרי כל המעוברות יש עליהם תורת רוב שלא יולידו זכרים [יבמות קיט] שהרי מחצה נקבות ומיעוט מפילות, ואעפ"כ הלא למהתל יחשב מי שיאמר שהיום לא נולדו בנים זכרים בירושלים.
מה הדין?
[והרי חלב פרה אנו שותים נגד ההסתברות הסטטיסטית].
זה דוקא כשעכ"פ טוען שזכה בלוטו שעל דעתו הוא נשבע [כעי"ז בקצה"ח בכ"מ ואכמ"ל].אלי כהן כתב:
לא מובנת השאלה. מי שנשבע שזכה בלוטו (ומסרב להראות את כרטיסו), האם לוקה? אתמהה...
סכינא חריפא כתב:זה דוקא כשעכ"פ טוען שזכה בלוטו שעל דעתו הוא נשבע [כעי"ז בקצה"ח בכ"מ ואכמ"ל].אלי כהן כתב:
לא מובנת השאלה. מי שנשבע שזכה בלוטו (ומסרב להראות את כרטיסו), האם לוקה? אתמהה...
סכינא חריפא כתב:זה דוקא כשעכ"פ טוען שזכה בלוטו שעל דעתו הוא נשבע [כעי"ז בקצה"ח בכ"מ ואכמ"ל].אלי כהן כתב:
לא מובנת השאלה. מי שנשבע שזכה בלוטו (ומסרב להראות את כרטיסו), האם לוקה? אתמהה...
סכינא חריפא כתב:תוכן כתב:שבועה שלא אישן שבעה ימים מלקין אותו וישן לאלתר אע"פ שיש כאלה שלא ישנו יותר משבעה ימים.
א.שבועה שלא אישן ג' ימים
ב. מי אלה?
ג. ומה בכך?
אנונימי כתב:סכינא חריפא כתב:מה הדין במי שנשבע נגד ההסתברות הסטטיסטית הוודאית כאשר רוב מסייעו, האם ימתח על העמוד מדין שבועת שקר [אפילו קודם שנברר אם צודק בדבריו אם לאו] או לא?
וכגון מי שנשבע שהיום לא נולדו בירושלים בנים זכרים, שהרי כל המעוברות יש עליהם תורת רוב שלא יולידו זכרים [יבמות קיט] שהרי מחצה נקבות ומיעוט מפילות, ואעפ"כ הלא למהתל יחשב מי שיאמר שהיום לא נולדו בנים זכרים בירושלים.
מה הדין?
[והרי חלב פרה אנו שותים נגד ההסתברות הסטטיסטית].
עיין ספר מנחת אשר עה"ת שמות סימן מד, ותורף דבריו הם שספק הטריפה מתייחס לכל משהו חלב בפנ"ע ולכן הלך אחר הרוב סותר לוודאות הסטטיסטית, אבל כלפי שבועה שכוללת את כל הפרטים כאחד, אזי אין טעם לדון דין רוב כלפי כל פרט בפנ"ע, יעוי"ש
ולענין חיוב מלקות ממש לא פירט שם, ויל"ע באמת אם אפשר מכח השערה ויל"פ מענין אומדנא בד"נ.
תודה רבה! אלא שלפי זה צריך בירור כל נאמנות השבועה במקום שלא מועיל רוב (וכגון בדיני ממונות) שמא נשבע רק על פי הרובסכינא חריפא כתב:ר' ברזילי
מותר להשבע שהאמת כדברי הרוב - כד' הגמ' ביבמות קכ"א ב' אמר רב נחמן האלהים אכלוהו כוורי לחסא, וע"ש ברעק"א.
זו לא השאלה. השאלה היא במציאות ימינו כאשר במחלבות מתערבב חלב של מאות ואלפי פרות, ובאופן כזה ההסתברות שאחת מהן טרפה קרובה לודאות גמורה.חובב_ספרים כתב:השאלה איך אנו שותים חלב נשאלה כבר ע"י ראשונים וגם האחרונים לא הפסיקו לעסוק בה. עיקר התירץ הוא שאין אנו בקיאים בבדיקת כל הטריפות ובין מה שאנו טורפים יש כשרות, וממילא אין ריעותא על הכלל שקבלנו מחז"ל שרוב בהמות כשירות גם כשיוצא רוב טריפות בבדיקות שלנו.
ברזילי כתב:זו לא השאלה. השאלה היא במציאות ימינו כאשר במחלבות מתערבב חלב של מאות ואלפי פרות, ובאופן כזה ההסתברות שאחת מהן טרפה קרובה לודאות גמורה.חובב_ספרים כתב:השאלה איך אנו שותים חלב נשאלה כבר ע"י ראשונים וגם האחרונים לא הפסיקו לעסוק בה. עיקר התירץ הוא שאין אנו בקיאים בבדיקת כל הטריפות ובין מה שאנו טורפים יש כשרות, וממילא אין ריעותא על הכלל שקבלנו מחז"ל שרוב בהמות כשירות גם כשיוצא רוב טריפות בבדיקות שלנו.
תודה על ההפניה. לא אמרתי שאף אחד לא העלה זאת על דעתו, אבל השאלה (למעשה בענין החלב) היא חדשה יחסית - עשרות שנים. מ"מ כפי שהעירו כאן לעיל, אם באמת הולכים אחר הרוב בכה"ג (וכפי שאמרת) האם גם אפשר להשבע על סמך רוב זה? כלומר להשבע על עדר של אלף פרות שאין ביניהן ולו אחת טרפה (כי על כל אחת בנפרד יש רוב)?חובב_ספרים כתב:ברזילי כתב:זו לא השאלה. השאלה היא במציאות ימינו כאשר במחלבות מתערבב חלב של מאות ואלפי פרות, ובאופן כזה ההסתברות שאחת מהן טרפה קרובה לודאות גמורה.חובב_ספרים כתב:השאלה איך אנו שותים חלב נשאלה כבר ע"י ראשונים וגם האחרונים לא הפסיקו לעסוק בה. עיקר התירץ הוא שאין אנו בקיאים בבדיקת כל הטריפות ובין מה שאנו טורפים יש כשרות, וממילא אין ריעותא על הכלל שקבלנו מחז"ל שרוב בהמות כשירות גם כשיוצא רוב טריפות בבדיקות שלנו.
זה לא שאלה שאף אחד עלה על דעתו. כפי הכלל הנמסר לנו שהולכים אחר הרוב נוקטים שהכל מהרוב, ועי' בתשובה הראשונה בסוף הדברות משה לכתובות אות י"ב.
סכינא חריפא כתב:זה דוקא כשעכ"פ טוען שזכה בלוטו שעל דעתו הוא נשבע [כעי"ז בקצה"ח בכ"מ ואכמ"ל].אלי כהן כתב:
לא מובנת השאלה. מי שנשבע שזכה בלוטו (ומסרב להראות את כרטיסו), האם לוקה? אתמהה...
ברזילי כתב:אינני חושב שזו כוונתו שם - בשיקול הלכתי מתייחסים לתערובת לח בלח כגוף אחד, ולא דנים כל משהו בפני עצמו. לו היינו דנים על כל משהו בפני עצמו, היה אפשר להתיר תערובת של חד בתרי לח בלח, כי על כל משהו חלב אזלינן בתר רובא שהגיע מן ההיתר, ולא היא כידוע.
נראה שהוא מבין שאחר שיש הכרעה של רוב על כל בהמה בפני עצמה, ניתן להמשיך ולהסתמך עליה גם כאשר כדי להכשיר צריך את כל ההכרעות יחד (וכדוגמא שהביא משני תינוקות שנמצאו בעיר שרובה ישראל, שאם העידו עדות גירושין האשה מגורשת אף שההסתברות ששניהם יהודים יכולה להיות קטנה מחצי).
אנונימי כתב:לא הבנתי כ"כ במה כבודו חלוק עלי, שכן דברינו עולים למקום א' בשתי סגנונות.
ובזה אין די השב, שכן גם כשדנים על החלב הוא כולל את כל הפרטים כאחד (מדין בילה), והשאלה היא אחת - האם בין אלף הפרות שחלבן לפנינו היתה אחת טרפה (שלו ידענו שכך הוא, היינו אוסרים את כל החלב).אנונימי כתב:... שספק הטריפה מתייחס לכל משהו חלב בפנ"ע ולכן הלך אחר הרוב סותר לוודאות הסטטיסטית, אבל כלפי שבועה שכוללת את כל הפרטים כאחד, אזי אין טעם לדון דין רוב כלפי כל פרט בפנ"ע, יעוי"ש.
אתה חוזר ואומר שדנים בכאו"א רוב, ולא התברר מהו אותו "כל אחד ואחד" הלא הדיון הוא על תערובת אחידה ובלולה של חלב. אלא ע"כ צ"ל שדנים על הפרות, ולא על החלב, והכרעת הרוב על האם מהני גם לחלב.אנונימי כתב:ועדיין הואיל והספק חל ע"י ספק וצד טריפות שחל מידיעת השכל בכל חתיכה בפנ"ע, לכן אנו יכולים לנהוג בכ"א וא' רוב בלא להתייחס לסתירה שמביאה ההסתכלות הסטטיסטית.
עי' במנחת אשר שציינת, שכותב מפורש היפך דבריך (עמ' שו, ד"ה ואף), ובאמת דין מגיסא שציין שם הוא ממש כדין החלב שנידון כאן.אנונימי כתב:בתערובת של איסור והיתר וודאים ופירשה כל חתיכה בפנ"ע והותרה משום רוב [וניכבשינהו דניידי.....] ואח"כ נתערבו א"א שוב לסמוך על הרוב כלפי כל חתיכה אע"פ שחלה כבר בכ"א בפנ"ע.
ברזילי כתב:אנונימי כתב:לא הבנתי כ"כ במה כבודו חלוק עלי, שכן דברינו עולים למקום א' בשתי סגנונות.
לעיל כתבת כי טעם ההיתר הואובזה אין די השב, שכן גם כשדנים על החלב הוא כולל את כל הפרטים כאחד (מדין בילה), והשאלה היא אחת - האם בין אלף הפרות שחלבן לפנינו היתה אחת טרפה (שלו ידענו שכך הוא, היינו אוסרים את כל החלב).אנונימי כתב:... שספק הטריפה מתייחס לכל משהו חלב בפנ"ע ולכן הלך אחר הרוב סותר לוודאות הסטטיסטית, אבל כלפי שבועה שכוללת את כל הפרטים כאחד, אזי אין טעם לדון דין רוב כלפי כל פרט בפנ"ע, יעוי"ש.
וגם בדבריך השניים:אתה חוזר ואומר שדנים בכאו"א רוב, ולא התברר מהו אותו "כל אחד ואחד" הלא הדיון הוא על תערובת אחידה ובלולה של חלב. אלא ע"כ צ"ל שדנים על הפרות, ולא על החלב, והכרעת הרוב על האם מהני גם לחלב.אנונימי כתב:ועדיין הואיל והספק חל ע"י ספק וצד טריפות שחל מידיעת השכל בכל חתיכה בפנ"ע, לכן אנו יכולים לנהוג בכ"א וא' רוב בלא להתייחס לסתירה שמביאה ההסתכלות הסטטיסטית.
ולענין המקרה שבסוף דבריך:עי' במנחת אשר שציינת, שכותב מפורש היפך דבריך (עמ' שו, ד"ה ואף), ובאמת דין מגיסא שציין שם הוא ממש כדין החלב שנידון כאן.אנונימי כתב:בתערובת של איסור והיתר וודאים ופירשה כל חתיכה בפנ"ע והותרה משום רוב [וניכבשינהו דניידי.....] ואח"כ נתערבו א"א שוב לסמוך על הרוב כלפי כל חתיכה אע"פ שחלה כבר בכ"א בפנ"ע.
אמנם עדיין צ"ב לפי השיטות שאפשר לסמוך על דין רוב לענין שבועה, מדוע יהיה אסור להישבע על החלב או על הדם שבמגיסא שאין בהם תערובת טרפה.
ברזילי כתב:תודה רבה! אלא שלפי זה צריך בירור כל נאמנות השבועה במקום שלא מועיל רוב (וכגון בדיני ממונות) שמא נשבע רק על פי הרובסכינא חריפא כתב:ר' ברזילי
מותר להשבע שהאמת כדברי הרוב - כד' הגמ' ביבמות קכ"א ב' אמר רב נחמן האלהים אכלוהו כוורי לחסא, וע"ש ברעק"א.
חקירת השערי יושר [ד ט] http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.asp ... &pgnum=343 אלא שלא הבנתי כה"צ את הקשר, שכן שם כיום הספק חל ע"י החנויות ואפשר לחלק אותם לכשירות וטריפות בלא יחס לסיבת האיסור, וכבר לא אכפת לן במאורעות שקדמו להגעת החנות ולא ע"ז אנו מסתפקים, אבל כאן כל ספק טריפות חל בכל בהמה וכמש"נ.ברזילי כתב:ב. לדבריך "שכל מקרה של טריפה היא סיבת איסור בפנ"ע ואין לו שייכות לטריפת חברתה, ולכן דין ההנהגה מתייחס לעצם היוצרות הספק טריפות של כ"א וא' בפנ"ע" האם תאמר כן גם בתערובת של איסורי ודאי? כלומר תשע חנויות, אחת מוכרת חלב, ואחת מוכרת נבלה, ואחת מוכרת טרפה, ואחת מוכרת בב"ח וכו' ורק אחת מוכרת כשר, כך שלגבי כל סיבת איסור בפנ"ע יש רוב כנגדה? לכאורה הוא ק"ו מנידון דידך כי פה גם שם (ש' צרויה) האיסור שונה. ומה יהיה כאשר כל עשר החנויות מוכרות איסורים (שונים זמ"ז)? לדידי בכה"ג ודאי אסור, והטעם כנ"ל, שרק אחרי שהוכרע כל אחד במקומו להיתר יש אפשרות להמשיך ההיתר הלאה.
בדיוק כך, ולא אכפת לנו בסיבת האיסור אלא בשאלה מתי חל הספק ומתי הוכרע על ידי הרובאנונימי כתב:חקירת השערי יושר [ד ט] http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.asp ... &pgnum=343 אלא שלא הבנתי כה"צ את הקשר, שכן שם כיום הספק חל ע"י החנויות ואפשר לחלק אותם לכשירות וטריפות בלא יחס לסיבת האיסור, וכבר לא אכפת לן במאורעות שקדמו להגעת החנות ולא ע"ז אנו מסתפקים, אבל כאן כל ספק טריפות חל בכל בהמה וכמש"נ.ברזילי כתב:ב. לדבריך "שכל מקרה של טריפה היא סיבת איסור בפנ"ע ואין לו שייכות לטריפת חברתה, ולכן דין ההנהגה מתייחס לעצם היוצרות הספק טריפות של כ"א וא' בפנ"ע" האם תאמר כן גם בתערובת של איסורי ודאי? כלומר תשע חנויות, אחת מוכרת חלב, ואחת מוכרת נבלה, ואחת מוכרת טרפה, ואחת מוכרת בב"ח וכו' ורק אחת מוכרת כשר, כך שלגבי כל סיבת איסור בפנ"ע יש רוב כנגדה? לכאורה הוא ק"ו מנידון דידך כי פה גם שם (ש' צרויה) האיסור שונה. ומה יהיה כאשר כל עשר החנויות מוכרות איסורים (שונים זמ"ז)? לדידי בכה"ג ודאי אסור, והטעם כנ"ל, שרק אחרי שהוכרע כל אחד במקומו להיתר יש אפשרות להמשיך ההיתר הלאה.
ברזילי כתב:בדיוק כך, ולא אכפת לנו בסיבת האיסור אלא בשאלה מתי חל הספק ומתי הוכרע על ידי הרוב
אנונימי כתב:ברזילי כתב:בדיוק כך, ולא אכפת לנו בסיבת האיסור אלא בשאלה מתי חל הספק ומתי הוכרע על ידי הרוב
לא ירדתי לסוף דעתו של כת"ר על אלו הנחות בנה את השגתו.
רובא דאיתא קמן היינו רוב צדדים בספק שחל במעשה הפרישה [וע' שו"ת חמדת שלמה אה"ע סימן כד], וכשישנם ט' חנויות מוכרות בשר שחוטה וא' מוכרת בשר נבילה הרי יש לנו ט' צדדי פרישת בשר היתר וא' של פרישת בשר איסור [ולא רק מבחינת הנפקותא לדינא יש כאן ט' צדדים מול צד א', אלא כלפי הנידון בגוף המאורע של הפרישה שהוא מאורע יחיד יש לנו ט' צדדים שווים בשמם - דהיינו ההיתר - מול צד א' שאינו משתווה איתם - האיסור], ועל כן ההכרעה חלה מכח הרוב להכריע שהיתה כאן פרישה של בשר היתר, ומעתה הדבר פשוט גם בג' מוכרות בשר נבילה וג' מוכרות בשר תקרובת עבודה זרה וד' מוכרות בשר פרות כשירות, אזי כאשר הספק חל כלפי שאלת איסור הבשר באכילה הרי יש לנו רוב צדדי פרישת בשר אסור ומיעוט אפשרויות פרישת בשר מותר, ולעומת זאת כאשר הספק חל כלפי שאלת טומאת נבילות יש לנו רוב צדדי פרישת בשר טהור, וכמו"כ כאשר הספק חל כלפי שאלת איסור הנאה יש לנו ג"כ בזה רוב צדדים להיתר.
[ואם נדון ברובא דאיתיה קמן ללכת אחר הרוב כלפי חשש פרישה מכל חנות וחנות בפנ"ע הרי תתבטל תורת רוב מיניה וביה, כיון שכמו"כ לדון פרישה מחנויות ההיתר הרי כלפי כאו"א בפנ"ע יש רוב נגדה - וכ"ה באמת כלפי דין השבת אבידה אם נדון לאיזו חנות עלינו להשיב את הבשר, וכמו שביאר באורך בתו' רי"ד ב"ב כג - ויתרה מזאת הרי אין כלל חוסר סבירות בפרישת בשר מהחנות הטריפה כברובא דליתא קמן - והדברים ארוכים לענין ע"א נגד רובא דאיתא קמן, רעק"א כתובות יג - אבל כמובן לא זהו ענינו של רובא דאיתא קמן וכמש"נ]
ומה זה ענין לנידון דידן, שההליכה אחר הרוב חלה כלפי חשש טריפות בכל בהמה ובהמה שבעדרי [לא רק מבחינת הנפקותא שלה, אלא משום שמקרה הטריפות שלה אינו שייך כלל למקרה הטריפות של חברתה] ויש לי לילך אחר הרוב ולבטל אצלה חשש טריפות בלא שום יחס לחשש טריפות החל ג"כ בחברתה?
ברזילי כתב:
כשם שאתה אומר גבי כל בהמה "שמקרה הטריפות שלה אינו שייך כלל למקרה הטריפות של חברתה", כך הוא בדיוק לגבי חנויות - טרפות כל חנות היא מקרה לעצמו. אלא שבחנויות העלית סברה אחרת: "כאשר הספק חל כלפי שאלת איסור הבשר באכילה הרי יש לנו רוב צדדי פרישת בשר אסור", ולא התחשבת בכך שסיבת האיסור שונה בכל צד וצד. מעתה, לפי סברתך שצטטתי באחרונה, גם גבי חלב התערובת של מאה פרות היה מקום לומר שכיוון שמספיק שבהמה אחת היתה טרפה כדי לאסור את כל התערובת יש לנו רוב צדדי פרישה לאיסור (כי מבין כל האפשרויות לבחור מאה פרות, ברוב האפשרויות תהיה לפחות פרת טרפה אחת מבין המאה שנבחרו), ואין מקום לטעון שסיבת הטרפה של כל פרה היא סיבה לעצמה, כשם שבחנויות אינך משתמש בסברה זו אלא דן לגבי איסור הבשר באכילה ותו לא. אלא כדאמרן.
אנונימי כתב:ברזילי כתב:
כשם שאתה אומר גבי כל בהמה "שמקרה הטריפות שלה אינו שייך כלל למקרה הטריפות של חברתה", כך הוא בדיוק לגבי חנויות - טרפות כל חנות היא מקרה לעצמו. אלא שבחנויות העלית סברה אחרת: "כאשר הספק חל כלפי שאלת איסור הבשר באכילה הרי יש לנו רוב צדדי פרישת בשר אסור", ולא התחשבת בכך שסיבת האיסור שונה בכל צד וצד. מעתה, לפי סברתך שצטטתי באחרונה, גם גבי חלב התערובת של מאה פרות היה מקום לומר שכיוון שמספיק שבהמה אחת היתה טרפה כדי לאסור את כל התערובת יש לנו רוב צדדי פרישה לאיסור (כי מבין כל האפשרויות לבחור מאה פרות, ברוב האפשרויות תהיה לפחות פרת טרפה אחת מבין המאה שנבחרו), ואין מקום לטעון שסיבת הטרפה של כל פרה היא סיבה לעצמה, כשם שבחנויות אינך משתמש בסברה זו אלא דן לגבי איסור הבשר באכילה ותו לא. אלא כדאמרן.
אני חוזר שוב
רובא דליתא קמן ענינו שצד הטריפות (ו' שרוקה) פחות מצוי מצד הכשרות, ולכן מכריעים שלא היה מקרה טריפות בבהמה, כי הבא להסתפק הרי בא להעמיד צד טריפות בלא שום ידיעה מוקדמת רק מכח היות לבהמה זו טבע של בהמה בהמה, וכך אפשר לדון כלפי כל בהמה ובהמה בפנ"ע [ומה שבפועל יש כאן תערובת לא אכפת לי כי הספק לא חל ע"י תערובת, ומשא"כ אם באמת הוכרה בהמה כטריפה ואח"כ נתערבה שצודק מעכ"ת..
רובא דאיתא קמן ענינו שבאנו להסתפק מכח ידיעת עשר החתיכות איזה חתיכה שהיתה היא אשר באה לכאן [ואין הספק חל לדון האם חנות זו פירש ממנה בשר או לא כי לא כך חל הספק] ובספק זה ישנם ט' אפשרויות להיתר וא' לאיסור ואם ששה אסורות וא' מותרת אז להיפך יש כאן רוב אפשריות וצדדים לאיסור, ולא אכפת לי בב' שמות.
מכל מקום מה כת"ר עונה על מה שהבאתי מיבמות קיט באשה שהלכה לעשרים שנה שלא מסתפקים שנולד לה בן?
ברזילי כתב:א. בגמרא של מגיסא מבואר להדיא שגם כאשר ידוע שאחת הבהמות אסורה (ודנים מכח כל דפריש ברובא דאיתא-קמן) מותרת תערובת של רוב-בהמות, דלא כסברתך כעת. ונראה כמ"ש שכתבתי לעיל שהדבר תלוי אם היתה כבר הכרעה ע"פ רוב זה.
ברזילי כתב:ב. לדבריך, למה לדון כל בהמה לעצמה, אולי נדון על כל סוג טרפה בפני עצמו? היינו אם רוב בהמות אין להן נקב במוח, וכן רוב בהמות אין להן חסרון טחול וכו' האם נסמוך על כל הני רובי גם במקום שבסופו של דבר רוב הבהמות טרפות? יותר נראה שגם בליתא קמן דנים על השאלה ההלכתית הנידונית לפנינו - כשר או טרף, ולא על שלל הסיבות הגורמות את הדין, כל אחת בנפרד.
ברזילי כתב:ג. השאלה מחמותה שהלכה למדה"י קשה גם לדידך, הלא סו"ס מדובר בשאלה אחת - האם יש יבם או לא. רצונך לומר שנפריד את הספק לספקות שונים לפי שנים - האם ילדה זכר בשנה פלונית, והאם ילדה בשנה אלמונית, וכו' שעל כל שאלה כזו יש רוב שלא ילדה, אבל זה עוד רחוק יותר ממה שכתבת לעיל - אולי גם בספק טרפה נשאל בנפרד האם ניטל הטחול ביום א, או שניטל ביום ג' וכו' ואם לגבי כל שאלה נכריע להיתר נצרף רובי גם במקום שרוב בהמות חסרות טחול? אתמהה.
היכן הם דברי החמד"ש?ברזילי כתב:לעצם השאלה - כבר העיר החמד"ש שברמב"ם פרש שהטעם הוא חזקת היתר, ואכן אין רוב בהלכה לזמן מרובה (ואת הגמרא דחק החמד"ש דחק דמיירי בזמן קצר או שיצאה החמות בלא בעלה, שלא היה באפשרות ליותר מהריון אחד; והיה אפשר לומר באופ"א קצת שלגבי הריונות עתידיים באמת די בחזקת היתר, אבל עדיין יש חשש שהיתה מעוברת בזמן שיצאה למדה"י, וכלפי זה אין חזקת היתר כי לא התבררה בשעתה, ולכן נזקקה הגמרא לדין רוב, ועל זה באמת יש רוב).
זה רק בתנאי שהדיון הוא אכן על כל בהמה, ולכן היתר החלב נסמך אך ורק על זה שכבר הכרענו רוב על כל בהמה, וממילא אין צורך בתנאי הנוסף של סיבות נפרדות וכדומה, כנ"ל.אנונימי כתב:ברזילי כתב:ב. לדבריך, למה לדון כל בהמה לעצמה, אולי נדון על כל סוג טרפה בפני עצמו? היינו אם רוב בהמות אין להן נקב במוח, וכן רוב בהמות אין להן חסרון טחול וכו' האם נסמוך על כל הני רובי גם במקום שבסופו של דבר רוב הבהמות טרפות? יותר נראה שגם בליתא קמן דנים על השאלה ההלכתית הנידונית לפנינו - כשר או טרף, ולא על שלל הסיבות הגורמות את הדין, כל אחת בנפרד.
אכן כן, אבל המכלול הוא כל צדדי איסור שיכולים ליפול בבהמה זו בין משום טריפות בין משום שאר סיבות [לו יצוייר], ולא כל צדדי טריפות בכל בהמות העדר, וזה כפי מה שנתבאר כגלגל החוזר.
אם היו ולדות ידועים לפנינו שהיינו באים לדון על כל אחד ואחד מהם אם הוא זכר בן קיימא, ייתכן כדבריך. אבל הרי בנידו"ד הרי לא ידענו בכלל אם נתעברה וכמה פעמים נתעברה, ואין שום אדם לפנינו שנסתפק עליו אם הוא אח זכר. כל השאלה היא אך ורק על החמות הידועה לנו - אם ילדה זכר בן קיימא או לא ילדה. באופן כזה, נראה שאין לומר שכל שנת חיים שלה היא ספק נפרד אם ילדה באותה שנה זכר או לא, והספק הוא אחד.אנונימי כתב:ברזילי כתב:ג. השאלה מחמותה שהלכה למדה"י קשה גם לדידך, הלא סו"ס מדובר בשאלה אחת - האם יש יבם או לא. רצונך לומר שנפריד את הספק לספקות שונים לפי שנים - האם ילדה זכר בשנה פלונית, והאם ילדה בשנה אלמונית, וכו' שעל כל שאלה כזו יש רוב שלא ילדה, אבל זה עוד רחוק יותר ממה שכתבת לעיל - אולי גם בספק טרפה נשאל בנפרד האם ניטל הטחול ביום א, או שניטל ביום ג' וכו' ואם לגבי כל שאלה נכריע להיתר נצרף רובי גם במקום שרוב בהמות חסרות טחול? אתמהה.
לענ"ד י"ל שאינו דומה, כיון שאפשר שיש לדון על כל בהמה שהגיעה לפנינו בשעת השחיטה אם היא אסורה או מותרת וצורת ספק זו [שאין לכל צורת העמדת הספק באופן אחר עדיפות עליה] מפריעה לנו לדון רוב כלפי כל מקרה טריפות לבדו, אבל אשת שיש לה אחים אין עצם התואר הלזה של אשה שיש אחים לבעלה אוסרה אלא כל אח ואח זוקקה ליבום כלפיו ואוסרה לשוק בפנ"ע.
אבהע"ז ט"ו, אות י'אנונימי כתב:היכן הם דברי החמד"ש?ברזילי כתב:לעצם השאלה - כבר העיר החמד"ש שברמב"ם פרש שהטעם הוא חזקת היתר, ואכן אין רוב בהלכה לזמן מרובה (ואת הגמרא דחק החמד"ש דחק דמיירי בזמן קצר או שיצאה החמות בלא בעלה, שלא היה באפשרות ליותר מהריון אחד; והיה אפשר לומר באופ"א קצת שלגבי הריונות עתידיים באמת די בחזקת היתר, אבל עדיין יש חשש שהיתה מעוברת בזמן שיצאה למדה"י, וכלפי זה אין חזקת היתר כי לא התבררה בשעתה, ולכן נזקקה הגמרא לדין רוב, ועל זה באמת יש רוב).
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 193 אורחים