סכינא חריפא כתב:אכתוב בקצרה שיעויין תו' יום טוב שביעית פ"ו מ"א שדברי המפרשים בענין גבולות הארץ אינם אלא באומד הדעת ולא תמיד כיוונו אל האמת כפי המציאות, ואכמ"ל.
מחולת המחנים כתב:פעמים שהכוונה לבית המקדש.
כמ"ש (דברים ג כה) "ההר הטוב הזה והלבנון" ותרגם אונקלוס "ובית מקדשא", וכן ברש"י.
שטייגעניסט כתב:ומה נעשה עם דברי הגר"א (יהושע א ד): "והלבנון זהו מזרחו של ארץ ישראל לצד דרום, ושם היו עומדים ולכן אמר 'הזה'." ???
מה שנכון נכון כתב:ביומא לט: אמרו שנקרא ביהמ"ק לבנון מפני שמלבין עונותיהם של ישראל. וכ"ה בעוד מקומות בחז"ל וכ"פ רש"י בכ"מ.
החזקוני בדברים שם פירש לפי שנעשה מעצי הלבנון.
בתרגום יונתן שם בדברים ג,כה וא,ז משמע דזהו שם ההר שעליו יבנה ביהמ"ק, ולא ביהמ"ק עצמו.
ובמ"א ז,ב נאמר ששלמה בנה את בית יער הלבנון, וכתב הרלב"ג דזהו שם מקום סמוך לביהמ"ק ועל שם מקום זה נקרא גם ביהמ"ק לבנון. וע"ע ברד"ק במצודות ובמלבי"ם שם.
דכתיב והלבנון באדיר יפול ואין אדיר כו'. לפי ענין שלמעלה עוד היום בנוב גו' על מפלת סנחריב וחיילותיו נאמר כל הענין אך הדרש דהכא משמע ליה למדרש על חורבן המקדש דאין לבנון אלא מקדש ומייתי מדכתיב ההר הטוב הזה והלבנון דלא נאמר ההר הטוב בה' הידיעה רק על הר המוריה שכבר נבחר לטוב מאבותינו אברהם יצחק ויעקב והלבנון קאי על בנינו של מקדש בהר הטוב הזה מעצי לבנון גם כי הוא מלשון בנין או מלבין כפרש"י ודו"ק:
לא הבנתי הדו"ד בגמ' דגיטין, הרי בפ' ואתחנן מוכח ממקומו דלבנון היינו ביהמ"ק, שהרי מבקש אעבור נא ואראה א) את הארץ הטובה. ב) ההר הטוב הזה. ג) והלבנון. והוא בסדר עולה, א"י, ירושלים, ומה זה הלבנון שבא אחר ירושלים, מוכרע ממקומו כי הוא ביהמ"ק, לכן פשוט"ל לגמ' דמכאן מקור שהלבנון זה ביהמ"ק, והטעם הוא האמור בגמ' יומא שמלבין, ופשוט לכאורה.
ומש"כ על הלבנון שהוא מקום עצים - עי' למהר"ל בגור אריה על אתר ביאור בזה.
קו ירוק כתב:א. את המצודות ביהושע, שהביא הר' שטייגעניסט בפתיחת האשכול, אינני מבין. אין שום מקור שגדלו בלבנון עצי לבונה - הגדלים במקומות חמים. רק על עצי ארזים ידוע שגדלו בהר הלבנון, ואין כל חדש תחת השמש.
איש גלילי כתב:קו ירוק כתב:א. את המצודות ביהושע, שהביא הר' שטייגעניסט בפתיחת האשכול, אינני מבין. אין שום מקור שגדלו בלבנון עצי לבונה - הגדלים במקומות חמים. רק על עצי ארזים ידוע שגדלו בהר הלבנון, ואין כל חדש תחת השמש.
עצי לבונה ועצי לִבְנֶה זה אותו דבר?
קו ירוק כתב:ו. ובדברי הר' איש גלילי אתקן מעט: כוונת הפסוק ביהושע (א ד): 'מהמדבר והלבנון הזה ועד הנהר הגדול נהר פרת כל ארץ החתים ועד הים הגדול מבוא השמש יהיה גבולכם' - כך הוא: ציר דרום-צפון ממדבר צין עד הלבנון. וציר מזרח-מערב מנהר פרת עד הים הגדול, וזהו גם ביאור הגר"א.
(נהר פרת הוא מזרחי רק הולך באלכסון עד שמתקרב יותר (יחסית) לצפון א"י של גבולי אלה מסעי. ויתכן שארץ הלבנון כוללת גם את גוש הר הלבנון וגם את גוש הרי אל-אנסריה שלצפונו - עד לבא חמת/אנטיוכיה, ולכן אמר מהמדבר והלבנון ולא אמר מהמדבר ולבא חמת. ומאי דכתי' 'מהמדבר והלבנון הזה' ולא כתי' מהמדבר ועד הלבנון, י"ל שיהושע עומד בארץ תשעת המטות וע"ז נאמר לו מהמדבר והלבנון הזה, ושוב ועד נהר פרת שהוא מגבולי ההרחבה דאאע"ה מחוץ לארץ ט' המטות, דו"ק.
אבל פירש"י דיהושע שם ופי' רשב"ם ס"פ עקב קשה. אף שיתכן לאוקמי נהר פרת גם בצפון, אבל מלבד שעיקרו במזרח, הרי לא יתכן לאוקמי לבנון בדרום. מבלי להידחק בזרות דתרי לבנון הוו. ויש ליישב שרש"י פירש ממדבר צין שבדרום, דרך הלבנון שהוא בתוך גבולי אלה מסעי (בצפון), עד נהר פרת שבסוף הצפון שהוא מחוץ לגבולי אלה מסעי,ובקצה הארץ שניתנה לאברהם אבינו. ועדיין צ"ב.
קו ירוק כתב:א. צדקת. כתי' משה עבדי מת ועתה קום עבור גו' משמע לא עבר עדיין, וע"ז באה ההבטחה 'כל מקום' וגו'.
ראיתי שרשום לי בגליון על נביא יהושע, שמהמדבר והלבנון הזה, זה א"י שאותה חייבים לכבוש קודם שיכבשו את שאר הארץ עד נהר פרת, כדאיתא בחז"ל ופסקה הרמב"ם.
ב. לא הוזכר היכן ישבו החתים, אבל כאן משמע שישבו במזרח א"י או במזרח צפון. כמש"כ המפרשים.
קו ירוק כתב:הסברתי בכך את התיבה "הזה". זה לא כתוב ברמב"ן. והפסוק עוסק ביהושע 'קום עבור'.
אכן. נהר פרת אינו מגבולי ארץ המובחרת, אלא מגבולי ההרחבה.
קו ירוק כתב:נהר פרת נזכר כי גם אותו חייבים לכבוש - ובישר ליהושע (כל מקום וגו') שהוא בכלל גבולם,
אבל הוא נפרד מהחלק שמהמדבר עד הלבנון 'הזה', שהיא ארץ כנען לגבולותיה, שעליה נאמר לו כעת קום עבור את הירדן הזה.
קו ירוק כתב:נהר פרת נזכר כי גם אותו חייבים לכבוש - ובישר ליהושע (כל מקום וגו') שהוא בכלל גבולם,
אבל הוא נפרד מהחלק שמהמדבר עד הלבנון 'הזה', שהיא ארץ כנען לגבולותיה, שעליה נאמר לו כעת קום עבור את הירדן הזה.
קו ירוק כתב:הפירוש של הפסוק הוא אותו פירוש, אבל לא כפי שכתב מע"כ.
הרישא של הפסוק בחומש - הפסוק הראשון ביהושע, מדבר על ארץ אשור ושנער וזולתם. כמש"כ הרמב"ן, והוא מהספרי.
והסיפא של הפסוק בחומש - הפסוק השני ביהושע, מדבר על גבולי ההרחבה וגבולי הארץ המקודשת גם יחד - שמצווה לכובשם, אך בזה אחר זה. וע"ז כתבתי ש'הזה' מחלק.
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 29 אורחים