משך חכמה כתב:אם אתה מכניס פיסוק אין סיבה שלא תנקד. בתנאי שתודיע על כך במבוא. המהדורה צריכה להיות שימושית ולא מוצג מדעי במוזיאון, עם כל הזהירות שנדרשת בעריכה.
יש מכונים שנוהגים בחילופי ד ור כ וב וכדומה כמו כאן שהאלף נתחלפה בק, לא להעיר כלל כי הדבר מצוי בהמון בכתבי היד, כמובן כל זה כשלא נראה שום פתרון אחר לטעות.
מה שנכון נכון כתב:שבתי וראה - באחת המהדורות של שער המלך תקנו בעקביות בהערה "וראיתי".
שטייגעניסט כתב:לגבי שינויי נוסחאות:
מדובר בשני סוגי ההדרות, יש עריכה האקלקטית, בזו עומדת לפני העורך מטרה אחת - הגשת הטקסט בצורה הכי נוחה ללומד, במהדורה כזו אין לציין שינויים שלא יועילו ללומד. ויש מהדורה סינופטית, בה העורך מקבץ לפני הלומד את כל הנוסחאות שבכתה"י והדפוסים. בתשובה לשאלה איזה עריכה עדיפה? תלוי מי הקהל יעד, ספר שמיועד לפשוטי עם יערך בעריכה אקלקטית, וספר שמיועד לחובשי בית המדרש [או אוניברסיטאות] יערך בעריכה סינופטית.
תוכן כתב:כבר אמרו אחרים, שמבלי ידיעה מקיפה ביותר, הרבה אנשים יטעו ולא ידעו לזהות מה טעות ומה לא. לשם כך, כל מקום שיש מה שנראה טעות בדברי הש"ס חייבים לבדוק שם ש"נ, וכן להכניס את הנוסח המוטעה בדרך כלל שתים שלש תיבות אל תוך בר אילן, גוגל, ואוצר החכמה. אם בכל ג' מקומות אלו אין עוד תוצאות, מן הסתם מדובר בשיבוש.
יעקובי כתב:
במקרה של ההדרה מתוך כ"י, כשנמצאת טעות סופר ברורה ושיבוש מעתיק,
לדוגמא: "ומהאי תנא יש ראיה דבעשרה מהני דאפילו מקן דפליג עליה דוקא בפחות מעשרה אבל בעשרה שפיר דמי".
נעלה מעבר לכל ספק כי 'מקן דפליג עליה' הינו שיבוש, והנכון הוא 'דאפילו מאן דפליג עליה' וכו'.
האם גם במקרה כזה של ט"ס דמוכח, ללא שום בדל משמעות, אין מנוס מלציין בסוגריים עגולות ומרובעות (מקן) [מאן] מתוך 'נאמנות' מוגזמת לכתה"י, או שמא אפשר לוותר ולתקן בשתיקה להקל על המעיין למען ירוץ הקורא... (הספר מיועד לחובשי ספסלי ביהמ"ד...)
והנה הזכיר בכתוב הזה שתי חלוקות צדיק ורע יתפרדו כל פועלי און ופיזור ופירוד לרשעים הנאה להם שלא יוסיפו ורע לו רשע וטוב לו ועם היות שתי חלוקות אלו זרות עכ"ז יותר זרות הוא היות רשע וטוב לו מהיות צדיק ורע לו
והנה הזכיר בכתוב הזה שתי חלוקות צדיק ורע לו רשע וטוב לו ועם היות שתי חלוקות אלו זרות עכ"ז יותר זרות הוא היות רשע וטוב לו מהיות צדיק ורע לו
אריך כתב:יש כתב יד [אחד החשובים] של המרדכי שבעירובין כתוב באופן שיטתי "פת ד'" במקום "פס ד'", וזה מסוג הטעות הידועה המחליפה בין ת' לס' בעקבות ההברה האשכנזית (ויצויין שכתב היד הנ"ל הוא משנת ה"א גפ"ן, יוצא שכבר אז היו אומרים ת' כמו ס')
אריך כתב:אנכי נוהג (בההדרת ספר המרדכי) שבמקרה שאין צל ספק שזו טעות שטותית, לתקן בפשטות בלי לציין. הגע בעצמך, דוגמא שנפגשתי בה: יש כתב יד [אחד החשובים] של המרדכי שבעירובין כתוב באופן שיטתי "פת ד'" במקום "פס ד'", וזה מסוג הטעות הידועה המחליפה בין ת' לס' בעקבות ההברה האשכנזית (ויצויין שכתב היד הנ"ל הוא משנת ה"א גפ"ן, יוצא שכבר אז היו אומרים ת' כמו ס'), ועתה הגע בעצמך, האם יש טעם לכתוב (פת) [פס]?? הרי פשוט שצריכים לתקן בשתיקה.
חכם באשי כתב:אריך כתב:אנכי נוהג (בההדרת ספר המרדכי) שבמקרה שאין צל ספק שזו טעות שטותית, לתקן בפשטות בלי לציין. הגע בעצמך, דוגמא שנפגשתי בה: יש כתב יד [אחד החשובים] של המרדכי שבעירובין כתוב באופן שיטתי "פת ד'" במקום "פס ד'", וזה מסוג הטעות הידועה המחליפה בין ת' לס' בעקבות ההברה האשכנזית (ויצויין שכתב היד הנ"ל הוא משנת ה"א גפ"ן, יוצא שכבר אז היו אומרים ת' כמו ס'), ועתה הגע בעצמך, האם יש טעם לכתוב (פת) [פס]?? הרי פשוט שצריכים לתקן בשתיקה.
אבל בכזה מקרה ראוי לציין את הדבר, כהערה כללית, במבוא. כי סוף כל סוף יש כאן ידיעה חשובה על ההגייה האשכנזית.
חכם באשי כתב:כי סוף כל סוף יש כאן ידיעה חשובה על ההגייה האשכנזית.
אריך כתב:ייש"כ על המאמר. אלא שהמדובר על המדפיסים. מה שמצאתי בכתב היד האמור לעיל מראה שכבר בתקופת כתיבת הכתב יד ההוא (שנת ה' אלפים קלג) נהגה הברה זו. (מעניין לברר אצל החוקרים המצויים בכתבי ידות אם מכירים דוגמאות נוספות כאלה).
אדג כתב:לא ראיתי מי שכתב זאת, אבל בעיני זה דבר פשוט להפליא עבור כל מי שעבד בהעתקת כת"י, סידור לדפוס וכן הקלדה בדורנו: מנהג נפוץ שהאחד מקריא והשני כותב/מסדר/מקליד וכשכך הרי צורת קריאת המקריא קובעת את טיב השגיאות. וז"פ.
מה שנכון נכון כתב:כ"ה בתוספות ב"מ עח: ד"ה במלתא פרדס במקום פרדות. כיום תוקן בחלק מההוצאות.
אספקלריא כתב:טעות זו תוקנה במהדורות החוזרות של מהדורת וילנא הידועה של האלמנה והאחים ראם.
...
נשארו להם קצת תיקונים שהכניסו בהדפסות החוזרות, (צריך לבדוק באיזה שנים, אולי תרס"א, תרע"ו, ועוד). הם השתמשו עם אותם לוחות, אך הזיזו כמה אותיות והכניסו את התיקון. לפעמים אפשר להרגיש שמשהו לא חלק.
אחרי השואה, כשהתחילו להשתמש בדפוס צילום (אופסט), רוב המדפיסים בחרו לצלם את הש"ס מהדפוס הראשון של מהדורת וילנא הנ"ל, בגלל שהאותיות היו יותר חדות. אך לפעמים (בטעות, בלי כוונה) צילמו את אחת המסכתות מתוך המהדורות החוזרות.
וכך קרה כמה פעמים שבגמרא של אחד הלומדים היה כתוב גירסא, ובגמרא של החברותא שלו היה כתוב גירסא אחרת, בגלל שהמדפיס של אחת מהם צילם מהמהדורות החוזרות.
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 2 אורחים