מן הדרום כתב:מדברי המל"מ דלהלן [כלי המקדש ט, ציינו רעק"א בחגיגה] משמע שלצד זה , אין ראיה מחגיגה כי שם שינו דבר אחד והשאירו אחר כדי להשאיר היום על עומדו, וממילא לא שמענו שישנו דין לגמרי, אף שאני מבין שהמקור הוא יותר כיוון חשיבה ולאו דווקא מדויק [אמנם הגרמ"פ חיפש מקור ממשי]
מן הדרום כתב: הופעתי [אולי ההפתעה מקורה בטעות?] שגם בוזרח השמש - הנהגות מנין ותיקין של ר' שריה דבילצקי שליט"א [כ"ה] כתוב-אומרים תחנון גם כשיש ברית ביום העצמאות, והמקור ע"פ חגיגה י"ז שכשחל יום טבוח אחר השבת מותר בהספד ותענית להוציא מליבם של צדוקים. ולתומי חשבתי שכיון שאחרי מלחמת ששת הימים פרסם מאמר שתמוה למה החרדים לא מציינים את הנצחון [ואף שיודעני החילוקים בין שתי המלחמות] , אין דעתו כ"כ חדה, כחזו"א.
סתם יהודי כתב:אם כן מצאנו ביום העצמאות ארבעה מנהגים שונים:
מנהג אחיו זצ"ל של חמי, לומר תחנון כשיש ברית (וטעמו "מפני כבוד מרן החזו"א"), ושלא לומר תחנון כשאין ברית (וטעמו "מפני כבוד מרן הגרע"י").
גבול ים כתב:מן הדרום כתב:סתם יהודי כתב:אם כן מצאנו ביום העצמאות ארבעה מנהגים שונים:
מנהג אחיו זצ"ל של חמי, לומר תחנון כשיש ברית (וטעמו "מפני כבוד מרן החזו"א"), ושלא לומר תחנון כשאין ברית (וטעמו "מפני כבוד מרן הגרע"י").
לא נשאל לשמו והוא פלאי, אך ההנהגה הזו תמוהה לחלוטין, החזון איש לא אמר דוקא כשיש ברית אלא אפילו כשיש ברית, ופשוט.
סתם יהודי כתב:אם כן מצאנו ביום העצמאות ארבעה מנהגים שונים:
מנהג הגרע"י זצ"ל, שלא לומר תחנון כלל, בין כשיש ברית ובין כשאין ברית (וטעמו כי "אסור לנו להתכחש לנס שעשה לנו הקב"ה").
אוהב אוצר כתב:סתם יהודי כתב:אם כן מצאנו ביום העצמאות ארבעה מנהגים שונים:
מנהג הגרע"י זצ"ל, שלא לומר תחנון כלל, בין כשיש ברית ובין כשאין ברית (וטעמו כי "אסור לנו להתכחש לנס שעשה לנו הקב"ה").
בינתיים בחיפוש ב'בר אילן' לא מצאתי.
אוהב אוצר כתב:ראשית, אני לא לומד הלכה מאתרים, וק"ו שאיני יודע מי חתום עליהם. ויהיה אשר יהיה.
א"א לבוא וללמוד היקשים ממה שהוא לא כתב.
סתם יהודי כתב:
עד שאתה תמה על האח זצ"ל, על שלא אמר תחנון כשאין ברית (אחרי שאמר תחנון כשיש ברית וטעמו "מפני כבוד מרן החזו"א"), כשתמיהתך היא שהרי החזו"א אמר אפילו כשיש ברית וק"ו כשאין ברית, למה אינך תמה על האח, על שאמר תחנון כשיש ברית (אחרי שלא אמר תחנון כשאין ברית וטעמו "מפני כבוד מרן הגרע"י"), באופן שתמיהתך תהיה שהרי הגרע"י נמנע מלומר אפילו כשאין ברית וק"ו כשיש ברית...
אלא ודאי היה בליבך איזשהו ישוב לתמיהה השנייה ולכן לא העלית אותה. ובכן לפי אותו יישוב תוכל גם ליישב את תמיהתך המקורית. .
גבול ים כתב:סתם יהודי כתב:
עד שאתה תמה על האח זצ"ל, על שלא אמר תחנון כשאין ברית (אחרי שאמר תחנון כשיש ברית וטעמו "מפני כבוד מרן החזו"א"), כשתמיהתך היא שהרי החזו"א אמר אפילו כשיש ברית וק"ו כשאין ברית, למה אינך תמה על האח, על שאמר תחנון כשיש ברית (אחרי שלא אמר תחנון כשאין ברית וטעמו "מפני כבוד מרן הגרע"י"), באופן שתמיהתך תהיה שהרי הגרע"י נמנע מלומר אפילו כשאין ברית וק"ו כשיש ברית...
אלא ודאי היה בליבך איזשהו ישוב לתמיהה השנייה ולכן לא העלית אותה. ובכן לפי אותו יישוב תוכל גם ליישב את תמיהתך המקורית. .
הישוב שבליבי הוא שדרך מרן הגרע"י היא בשב ואל תעשה, וחשש מרן לחומרא לשיטות שלא לומר תחנון. אבל הקו' היא על מי שנוקט את דרך החזו"א בקום ועשה נגד מרן הגרע"י במקום הכי חמור, ומצד שני חושש לכבוד מרן במקום הקל. וזה דבר שאין הדעת סובלתו.
אוהב אוצר כתב:אני יסביר את כוונתי וטענתי:
שבאים ואומרים מצינו ארבעה מנהגים זה נשמע הלכה והוראה לכלל הציבור.
אם היית כותב א"כ מצינו ארבעה 'מעשה רב' - זה משהו אחר.
סתם יהודי כתב:לגופו של עניין: מתוך ארבעת המנהגים שציינתי, לפחות שניים נועדו להיות הוראה לרבים: מנהג החזו"א...
חובב_ספרים כתב:סתם יהודי כתב:לגופו של עניין: מתוך ארבעת המנהגים שציינתי, לפחות שניים נועדו להיות הוראה לרבים: מנהג החזו"א...
מי אמר שהחז"א בא להורות לרבים. לפי הגרסה שלא הוא לא רצה שיאמרו שהוא לא אמר תחנון בה' אייר זה לא שייך לשאר אנשים שלא לומדים ממעשיהם.
משולש כתב:ומרן הגרע"י לא היה משנה מנהג בית הכנסת שבו התפלל כשהיה הרב הראשי ומחוייב לממלכתיות.
משולש כתב:בד"כ כשיש ספק בדעתו של חכם, הולכים לראות איך חינך את בניו.
משולש כתב:והנה בנו הרב דוד יוסף נוהג לומר תחנון גם כשיש ברית ביום העצמאות.
סתם יהודי כתב:אם כן מצאנו ביום העצמאות ארבעה מנהגים שונים:
מנהג הגרע"י זצ"ל, שלא לומר תחנון כלל, בין כשיש ברית ובין כשאין ברית (וטעמו כי "אסור לנו להתכחש לנס שעשה לנו הקב"ה").
מנהג החזו"א זצ"ל, לומר תחנון, בין כשאין ברית ובין כשיש ברית (וטעמו "כדי להוציא מליבם של צדוקין").
מנהג האדמו"ר מסאטמאר זצ"ל, לומר תחנון כשאין ברית, אך לא לומר תחנון כשיש ברית (וטעמו "עליי אף אחד לא יאמר שלא אמרתי תחנון ב-ה' באייר").
מנהג אחיו זצ"ל של חמי, לומר תחנון כשיש ברית (וטעמו "מפני כבוד מרן החזו"א"), ושלא לומר תחנון כשאין ברית (וטעמו "מפני כבוד מרן הגרע"י").
שיף כתב:סתם יהודי כתב:אם כן מצאנו ביום העצמאות ארבעה מנהגים שונים:
מנהג הגרע"י זצ"ל, שלא לומר תחנון כלל, בין כשיש ברית ובין כשאין ברית (וטעמו כי "אסור לנו להתכחש לנס שעשה לנו הקב"ה").
מנהג החזו"א זצ"ל, לומר תחנון, בין כשאין ברית ובין כשיש ברית (וטעמו "כדי להוציא מליבם של צדוקין").
מנהג האדמו"ר מסאטמאר זצ"ל, לומר תחנון כשאין ברית, אך לא לומר תחנון כשיש ברית (וטעמו "עליי אף אחד לא יאמר שלא אמרתי תחנון ב-ה' באייר").
מנהג אחיו זצ"ל של חמי, לומר תחנון כשיש ברית (וטעמו "מפני כבוד מרן החזו"א"), ושלא לומר תחנון כשאין ברית (וטעמו "מפני כבוד מרן הגרע"י").
ומנהג הגר"ש ואזנר שהוזכר לעיל שיצא מביהכנ"ס, כדי שיגידו
אוהב אוצר כתב:יש סרטון שלו ביוטיוב שהוא מסביר מדוע לא אומרים. תעשה חיפוש, תראה ותקבל את התשובה.
אוהב אוצר כתב:לא יודע אם זה מענין פה מישהו, אבל שאלתי את אחד האנשים המקורבים ביותר לאחד מבני הרב זצ"ל וזו היתה תשובתו: התשובה היא שלי ולא רשמית. אכן, הרב לא היה אומר תחנון והיה דואג להיות סנדק באותו היום.
גבול ים כתב:סתם יהודי כתב:אם כן מצאנו ביום העצמאות ארבעה מנהגים שונים:
מנהג אחיו זצ"ל של חמי, לומר תחנון כשיש ברית (וטעמו "מפני כבוד מרן החזו"א"), ושלא לומר תחנון כשאין ברית (וטעמו "מפני כבוד מרן הגרע"י").
לא נשאל לשמו והוא פלאי, אך ההנהגה הזו תמוהה לחלוטין, החזון איש לא אמר דוקא כשיש ברית אלא אפילו כשיש ברית, ופשוט.
לגופו של עניין: האח לא רצה להכניס ראשו בין ההרים הרמים, מרן החזו"א ומרן הגרע"י, כי מה לו ולפוליטיקה שבה לא הבין כלל. הדבר היחיד שעניין אותו הוא כבוד רבותינו, ולכן נקט במעין דרך אמצעית. ואמנם גם דרכו של האדמו"ר מסאטמאר היא דרך אמצעית, אלא שאילו האח היה נוקט בדרכו של האדמו"ר, היו אומרים כולם שהאח עושה כן כי רוצה לאמץ לעצמו את המנהג הפרטי של האדמו"ר ("אף אחד לא יאמר עלי וכו"), מה שאין כן כשהאח נוהג בדרך האמצעית ההפוכה, בע"כ שכל השומעים יאמרו שעושה כן רק מפני כבודם של מרן החזו"א ושל מרן הגרע"י (כי כל מכיריו ידעו שבפוליטיקה הוא לא הבין כלל).
אוצר החכמה כתב:כיוון שאיני יודע ואיני מכיר את האח זצ"ל, המסקנה שאני מסיק היא שהיה בדחן.
אוצר החכמה כתב:כי כמו שכתבו לפניי, רק סיבות ליצניות יכולות לגרום ולומר שכבודו של החזו"א הוא שיאמרו תחנון ביום שיש ברית אבל לא יאמרו ביום שאין ברית..
אוצר החכמה כתב:חז"ל כינו את זה ליזיל בתר איפכא.
משולש כתב:הרב יצחק יוסף הוציא סידור שכולו על פי הוראותיו ופסיקותיו של אביו זצ"ל.
אוהב אוצר כתב:גם מנהל אתר הלכה יומית עלום שם
אוהב אוצר כתב:והוא לא יותר מוסמך משאר אנשים שהיו מקורבים והיו שם יום יום.
אוהב אוצר כתב:הוא ודאי בשבילי לא מוסמך לפסיקה...מה שלא יהיה - אתר, או עדות וכד, מה שלא כתב בספריו הלכה למעשה, זו לא פסיקה לכלל הציבור.
אוהב אוצר כתב:מדובר במזכיר של הרב משה יוסף במערכת מאור ישראל, אם כ"כ נפק"מ לך - הנה קיבלת תשובה, הוא לא מנסה להסתיר את עצמו.
אוהב אוצר כתב:אני אומר תחנון ביום העצמאות....
סתם יהודי כתב:אוצר החכמה כתב:כיוון שאיני יודע ואיני מכיר את האח זצ"ל, המסקנה שאני מסיק היא שהיה בדחן.
פשיטא שזו מסקנה נחפזת.אוצר החכמה כתב:כי כמו שכתבו לפניי, רק סיבות ליצניות יכולות לגרום ולומר שכבודו של החזו"א הוא שיאמרו תחנון ביום שיש ברית אבל לא יאמרו ביום שאין ברית..
כמו שכתבתי קודם, נחפזת מידי. אף אחד שקדם לך לא ייחס ליצנות להנהגת האח, רק היה מי שטען שהנהגה זו "תמוהה לחלוטין", ועל כך היבהרתי מדוע היא אינה תמוהה כלל וכלל.אוצר החכמה כתב:חז"ל כינו את זה ליזיל בתר איפכא.
הנהגת האח דומה אל מה שמצינו בשו"ע או"ח רסה א: "אין נותנין [מבעוד יום] כלי מנוקב מלא שמן על פי הנר כדי שיהא נוטף בתוכו, גזירה שמא יסתפק ממנו ויתחייב משום מכבה. ו[אולם ]אם חיברו לו בסיד או בחרסית, מותר, דכיון שהוא כלי אחד, בדיל מיניה משום איסור שבת". ולא אמרינן זיל בתר איפכא, שנחמיר דווקא במקום שבו יש סיכוי לעבור על שני איסורים: מכבה (דאוריתא) ומוקצה (מדרבנן), ונקל דווקא במקום שבו יש סיכוי לעבור על איסור אחד בלבד של מכבה.
ומעין זה מצינו שם קכט א, שביום חול אין נושאים כפים במנחה, כי שתו יין בסעודה הקודמת. אבל בצום (רגיל) נושאים כפיהם במנחה, כי לא שתו יין בסעודה הקודמת. ואולם בצום הכיפורים לא נושאים כפיים במנחה, שמא תתחלף עם מנחה של חול. ולא אמרינן זיל בתר איפכא: לא ישאו כפיהם במנחה של צום (רגיל) אשר סמוכה לשקיעת החמה, כי היא עלולה להתחלף במנחה של חול אשר גם כן סמוכה לשקיעת החמה, אבל כן ישאו כפיהם במנחה של צום הכיפורים אשר אינה סמוכה לשקיעת החמה (שהרי רק נעילה סמוכה לשקיעת החמה), כי היא לא עלולה להתחלף במנחה של חול אשר כן סמוכה לשקיעת החמה (ואמנם המ"ב שם בס"ק ה תרץ, דמנחת שאר ימים לא הייתה סמוכה לשקיעת החמה כי היו רוצים לסעוד אחרי תפילת מנחה; אך לא זכיתי להבין דברי קודשו, דהא לכאורה לפי דבריו ליכא למיחש לשיכרות כי עדין לא סעדו. ואם תאמר דכוונתו לסעודת הערב, הא אינה אלא אחרי ערבית, כדמוכח מסי' רלה סע' ב ומהמשנה הראשונה של הש"ס ומסוגיית הגמרא שם, וא"כ למה רצונם לסעוד אחרי תפילת מנחה מונע מהם להתפלל מנחה סמוך לשקיעה? וצ"ע).
אוצר החכמה כתב:סתם יהודי כתב:אוצר החכמה כתב:כיוון שאיני יודע ואיני מכיר את האח זצ"ל, המסקנה שאני מסיק היא שהיה בדחן.
פשיטא שזו מסקנה נחפזת.אוצר החכמה כתב:כי כמו שכתבו לפניי, רק סיבות ליצניות יכולות לגרום ולומר שכבודו של החזו"א הוא שיאמרו תחנון ביום שיש ברית אבל לא יאמרו ביום שאין ברית..
כמו שכתבתי קודם, נחפזת מידי. אף אחד שקדם לך לא ייחס ליצנות להנהגת האח, רק היה מי שטען שהנהגה זו "תמוהה לחלוטין", ועל כך היבהרתי מדוע היא אינה תמוהה כלל וכלל.אוצר החכמה כתב:חז"ל כינו את זה ליזיל בתר איפכא.
הנהגת האח דומה אל מה שמצינו בשו"ע או"ח רסה א: "אין נותנין [מבעוד יום] כלי מנוקב מלא שמן על פי הנר כדי שיהא נוטף בתוכו, גזירה שמא יסתפק ממנו ויתחייב משום מכבה. ו[אולם ]אם חיברו לו בסיד או בחרסית, מותר, דכיון שהוא כלי אחד, בדיל מיניה משום איסור שבת". ולא אמרינן זיל בתר איפכא, שנחמיר דווקא במקום שבו יש סיכוי לעבור על שני איסורים: מכבה (דאוריתא) ומוקצה (מדרבנן), ונקל דווקא במקום שבו יש סיכוי לעבור על איסור אחד בלבד של מכבה.
ומעין זה מצינו שם קכט א, שביום חול אין נושאים כפים במנחה, כי שתו יין בסעודה הקודמת. אבל בצום (רגיל) נושאים כפיהם במנחה, כי לא שתו יין בסעודה הקודמת. ואולם בצום הכיפורים לא נושאים כפיים במנחה, שמא תתחלף עם מנחה של חול. ולא אמרינן זיל בתר איפכא: לא ישאו כפיהם במנחה של צום (רגיל) אשר סמוכה לשקיעת החמה, כי היא עלולה להתחלף במנחה של חול אשר גם כן סמוכה לשקיעת החמה, אבל כן ישאו כפיהם במנחה של צום הכיפורים אשר אינה סמוכה לשקיעת החמה (שהרי רק נעילה סמוכה לשקיעת החמה), כי היא לא עלולה להתחלף במנחה של חול אשר כן סמוכה לשקיעת החמה (ואמנם המ"ב שם בס"ק ה תרץ, דמנחת שאר ימים לא הייתה סמוכה לשקיעת החמה כי היו רוצים לסעוד אחרי תפילת מנחה; אך לא זכיתי להבין דברי קודשו, דהא לכאורה לפי דבריו ליכא למיחש לשיכרות כי עדין לא סעדו. ואם תאמר דכוונתו לסעודת הערב, הא אינה אלא אחרי ערבית, כדמוכח מסי' רלה סע' ב ומהמשנה הראשונה של הש"ס ומסוגיית הגמרא שם, וא"כ למה רצונם לסעוד אחרי תפילת מנחה מונע מהם להתפלל מנחה סמוך לשקיעה? וצ"ע).
לא ברור לי אם אתה פשוט ממשיך את הבדיחה.. אני מניח שכן. אבל מנסיוני בפורום יש כאן אנשים רציניים, אולי רציניים מדי שלא יראו את הצד המשעשע של הטיעונים.
משולש כתב:הקדמת הגרע"י לסידור יחוה דעת: (יד אב תשנה).
"והנה לפני מספר חדשים, עוד לפני צאת סידור זה לאור עולם קבלתי לידי העתק ראשון מסידור נפלא זה, והתפללתי מתוכו מדי יום ביומו, ועברתי על ההלכות המובאות בסידור, וכן על הנוסחאות המובאות בו, והערתי את הערותי, ועשו ותקנו הכל לפי הוראותי, וראיתי כי את הכל עשו יפה, על פי דברי רבותינו הפוסקים אשר מפיהם אנו חיים, כולם נכוחים למבין וישרים למוצאי דעת".
אם כן מר בר רב אשי חתים עלה, ואין שם אזכור ברשימת הימים שא"א תחנון.
(משמע למעיין שם שה"מספר חדשים" שהוא עבר על הסידור והתפלל מתוכו כללו גם את יום העצמאות).
משולש כתב:הקדמת הגרע"י לסידור יחוה דעת: (יד אב תשנה).
...
(משמע למעיין שם שה"מספר חדשים" שהוא עבר על הסידור והתפלל מתוכו כללו גם את יום העצמאות).
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 155 אורחים