גאולה בקרוב כתב:וכן נהג החזו"א זצ"ל .
בר ששת כתב:גבי שש"פ, האן נכון שמנהג הגר"א היה לאכול סעודה ג'?
א"כ יוצא שגם מנהגו ז"ל, כמנהג חסידי ליובאויטש - החורגים ממנהגם - שאוכלים גם הם סעודה ג', מדין סעודת משיח...
ושווים הנהגותיהם כמנהג סוז"קש השני...
יוד קרת כתב:במעשה רב אות קפ"ה כתב שגם הגר"א היה אוכל סעודה שלישית ביו"ט אחרון דפסח אמנם הטעמים חלוקים דלהגר"א הוא משום שרצה להרבות באכילת מצה וכשיטתו דכל ז' יש מצוה באכילת מצה וכבמעשה רב שם. ולהבעש"ט הטעם הוא יותר רוחני וכנ"ל, ויש נפק"מ לדינא דלהגר"א צריכים אז להדר לגמור כל הסעודה לפני השקיעה כי לאחר השקיעה אין כבר מצוה ודאית של אכילת מצה כי כל מצוות היום אין מקיימים אותם בספק חשיכה או בתוספת שבת ויו"ט כידוע, אלא קיום המצוה בביהשמ"ש היא רק בגדר ספק, ולהבעש"ט י"ל דהענין הרוחני הנ"ל מתקיים גם בתוספת שויו"ט ביציאתו.
משה ששון כתב:כנראה סובר יוד קרת שאין חיוב מלוה מלכה ביום טוב דא"כ יש מצוה גם במוצאי היום
אומנם הגר"א לא היה אוכל הרבה
[בעניין מלוה מלכה במוצאי יו"ט שמעתי שיש חיוב לפי הרמב"ם
ולא הסכימו איתי שכל אסרו חג זה מלוה מלכה]
שער כותש כתב:והרי להרמב"ם אין חיוב מלוה מלכה גם בשבת כלל, מדלא הזכיר כל ענין זה.
עיק כתב:יש לציין גם לדברי פירוש קדמון על הרי"ף שנדפס בתורת הראשונים על מסכת סוכה (מוסד הרב קוק, עמ' תז), שמצדד שאין צריך סעודה ג' ביו"ט.
אמנם, חלק מדבריו שם תמוהים (בעיקר מה שמדמה דיוק בלשון הרמב"ם לגזירה שוה שאין אדם דן מעצמו).
עדיאל ברויאר כתב:עיק כתב:יש לציין גם לדברי פירוש קדמון על הרי"ף שנדפס בתורת הראשונים על מסכת סוכה (מוסד הרב קוק, עמ' תז), שמצדד שאין צריך סעודה ג' ביו"ט.
אמנם, חלק מדבריו שם תמוהים (בעיקר מה שמדמה דיוק בלשון הרמב"ם לגזירה שוה שאין אדם דן מעצמו).
ראשית, תודה רבה על המקור הזה!
שנית, יש לציין שחלק מהחיבור, ובו גם חלק זה, נדפס לראשונה ע"י ר"ש גאטעסמאן בישורון כרך ט תשס"א. שאר החיבור נדפס על ידו בספר זכרון "ניצוצי אש". בתורת הראשונים על פסחים חלק ה המהדיר כבר שם לב להדפסה בישורון.
עדיאל ברויאר כתב:אמנם יש לציין שהמפרש הקדמון הזה, לא חולק רק על הצורך בשלוש סעודות ולא שתיים, אלא הוא אף טוען שאין כלל חובת אכילת פת ביו"ט (למעט יו"ט ראשון של סוכה ופסח, כשיטת חכמים בסוכה כז ע"א)! והוא דבר חידוש.
עדיאל ברויאר כתב:ראשית, לא מצאנו שהגמרא בביצה, שהסמיכה את עירובי תבשילין מהפסוק "את אשר תאפו אפו", הזכירה בכלל את עניין "שבתון" ואת הצורך בו כדי ללמוד מהפסוקים שם לגבי יו"ט.
סעדיה כתב:עדיאל ברויאר כתב:ראשית, לא מצאנו שהגמרא בביצה, שהסמיכה את עירובי תבשילין מהפסוק "את אשר תאפו אפו", הזכירה בכלל את עניין "שבתון" ואת הצורך בו כדי ללמוד מהפסוקים שם לגבי יו"ט.
ספר הישר לר"ת סי' שפ"ג
חידושי המאירי ביצה ט"ו:
עדיאל ברויאר כתב:סעדיה כתב:עדיאל ברויאר כתב:ראשית, לא מצאנו שהגמרא בביצה, שהסמיכה את עירובי תבשילין מהפסוק "את אשר תאפו אפו", הזכירה בכלל את עניין "שבתון" ואת הצורך בו כדי ללמוד מהפסוקים שם לגבי יו"ט.
ספר הישר לר"ת סי' שפ"ג
חידושי המאירי ביצה ט"ו:
במאירי צ"ע מדוע בריש המסכת (ב' ע"ב. ג' ע"ב בדפי המהדורה הנדפסת), לגבי הפסוק "והכינו את אשר יביאו" (שכמובן נאמר באותה פרשה) הוא נוקט שדין הכנה נלמד גם לגבי יו"ט "דיום ששי דקרא מסתמא חול הוא וי"ט נמי איקרי שבת". וכ"כ בבית הבחירה (ב' ע"א), והוא עפ"י רש"י (כמו תמיד, דבריו הובאו בראשונים נוספים).
עדיאל ברויאר כתב:"כתב הרב ומפני מה אינו מברך על שתי ככרות שלמות כשאר ימים כו'. אמר המפרש כאן למדך הרב דבימים טובים בעינן לחם משנה כמו שבת. וכ"כ בהלכות שבת פרק ל'. מיהו בגמרא לא אשכחן לחם משנה כי אם בשבתות כדאמרינן פרק כיצד מברכין ובשבת נקיט תרי ובצע חדא. ואי קשיא לך מאי טעמא גבי לחם משנה מרבינן ימים טובים ולא מרבינן להו לענין ג' סעודות, טעם הדבר לפי שעל לחם משנה נאמר (שמות טז, כג) הוא אשר דבר ה' שבתון שבת קדש שבתון לרבות ימים טובים כדאמרינן בעלמא (עי' יומא עד ע"א) שבתון כל מקום שנאמר בו שבתון שבות, והיינו דאמרינן (ביצה טו ע"ב) את אשר תאפו אפו אסמכתא לעירובי תבשילין מדכתיב שבתון שבת קדש מכלל דביום טוב שחל להיות ערב שבת משתעי קרא אבל לענין שלש סעודות ויניחו אותו (שמות שם, כד) הפסיק הענין ולא כתוב בתלתא היום אלא שבת בלבד וכ"כ בעל העזר וטעם יפה הוא", עכ"ל.
וראשית אעיר דבר שנראה לי שהוא דבר פלא, שכדברים הללו כתב גם בספר מושב זקנים, מבעלי התוס' על התורה, בשם בעל הערוך. וכמדומה שנפל שיבוש שם, וצ"ל: בעל העזר (לא טרחתי לבדוק אם הדבר נמצא בערוך, אני מעריך שלא). והוא ר' מאיר ב"ר יצחק, מחכמי פרובנס, תלמיד-חבר לראב"ד (כהגדרת המאירי), מאבותיו של בעל הכפתור ופרח ומאבותיו או קרובי משפחתו של המאירי. וכמדומני פלא הוא שקובץ של בעלי תוס' יזכיר חכם זה. הלא כן?
עדיאל ברויאר כתב:כאמור, בספר מושב זקנים על התורה מבעלי התוס' התקשה בעניין חילוק זה, והביא את תירוץ בעל העזר הנ"ל. ולאחר מכן כתב: "ור"ת תי' דקיימא לן כר' יהושע דאמר חציו לכם וחציו ליי. והשתא עד שהיה טורח בשלישית היה כולו לכם". ונראה שהוא הבין שאמנם דיני סעודות שבת חלים מסתמא גם על יו"ט, אבל כשיש דין בהלכות יו"ט שסותר זאת, הוא ודאי דוחה את החלת דיני סעודות שבת על סעודות יו"ט. וכיוון שקיום לחם משנה לא סותר שום דין מדיני יו"ט, החילו אותו גם ביו"ט. אבל קיום שלוש סעודות יגרום למצב ש"כולו לכם", וזה סותר את החובה ביו"ט לחלק את חציו לה'.
משה ששון כתב:בירושלמי מעשר שני פ"ה
מפורש שבשביעי של פסח אין מצוה באכילה אחרי שחרית
עדיאל ברויאר כתב:יש לציין שהריב"ק כתב: "אמאי לא חמש עשרה או שש עשרה סעוד' חייב אדם לאכול בסוכה". והאפשרות לחייב שש עשרה סעודות היא, כמדומני, כוללת דווקא סעודה שלישית ביו"ט.
דרומי כתב:כמדומה שלא העירו עדיין שסעודה שלישית ביו"ט ראשון אמורה להפריע לכאורה לאכילת הסעודה שבליל יו"ט שני
[ואם חל בשבת - אין מה לעשות ומוצאים פתרון בדוחק, אך לא מסתבר שיתקנו בקביעות ומלכתחילה דבר שיש בו סתירה לכבודו של יו"ט שני]
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 189 אורחים