זמני ההלכה למעשה ח"ב (באותו כרך) עמוד יט "בדין בין השמשות" ד"ה ויש לעיין. רעק"א ברכות ב. ד"ה שם וממאי: ספיקא דדינא
אמת קנה כתב:שבת (ל"ד:): בין השמשות ספק מן היום ומן הלילה ספק כולו מן היום ספק כולו מן הלילה מטילין אותו לחומר שני ימים וכו'.
חכמי ביהמ"ד יאירו עיני האם יש מי שאומר שספק בין השמשות הוא ספק מציאותי, או הספק הוא ספק דיני. אמרו לי שהמהר"מ שיק חקר בזה. היודע ילמדני. שכויח גדול.
זקן ששכח כתב:בראשית רבה (וילנא) פרשת בראשית פרשה י
ט רבי שאליה לרבי ישמעאל ב"ר יוסי א"ל שמעת מאביך, מהו ויכל אלהים ביום השביעי, אתמהא, אלא כזה שהוא מכה בקורנוס על גבי הסדן, הגביהה מבעוד יום והורידה משתחשך, אר"ש בן יוחאי בשר ודם שאינו יודע לא עתיו ולא רגעיו ולא שעותיו, הוא מוסיף מחול על הקודש, אבל הקדוש ברוך הוא שהוא יודע רגעיו ועתיו ושעותיו, נכנס בו כחוט השערה.
לכאורה משמע כי ספק מציאותי הוא.
אוצר החכמה כתב:זקן ששכח כתב:בראשית רבה (וילנא) פרשת בראשית פרשה י
ט רבי שאליה לרבי ישמעאל ב"ר יוסי א"ל שמעת מאביך, מהו ויכל אלהים ביום השביעי, אתמהא, אלא כזה שהוא מכה בקורנוס על גבי הסדן, הגביהה מבעוד יום והורידה משתחשך, אר"ש בן יוחאי בשר ודם שאינו יודע לא עתיו ולא רגעיו ולא שעותיו, הוא מוסיף מחול על הקודש, אבל הקדוש ברוך הוא שהוא יודע רגעיו ועתיו ושעותיו, נכנס בו כחוט השערה.
לכאורה משמע כי ספק מציאותי הוא.
איפה רמוז כאן עניין בין השמשות?
זקן ששכח כתב:הפסוק מדבר אודות כך שהקב"ה שבת ביום השביעי ואילו כל זמן שהיה יום שישי עשה מלאכתו, כלומר סיים מלאכתו ברגע שנסתיים יום השישי, לפי שאין ספק אצל הקב"ה בזמן בין השמשות מתי שייך עדיין ליום האתמול ומאיזה רגע מתחיל יום המחר, בשונה מבן אדם שבבין השמשות אינו יודע עיו ורגעיו, ואשר על כן מפני הספק המציאותי שבידו מחוייב הוא על כרחו להוסיף מן החול על הקודש.
דעת ר' יוסי וכולם מודים לו כמבואר בשבת יד
לומד_בישיבה כתב:כבר היה על כך אשכול ושם הקשו מה הפשט בזה, עשרה דברים נבראו בין השמשות, וזכור לי שהובא שם מה שכותב בזה הגרע"א והב"ח שהוא ספק דדינא. וראה גם דבר אברהם לגבי ספירת העומר, איך ניתן לברך בבין השמשות, והרי לא ניתן לברך מספק היום וכו' וכפי המבואר בתוס' במנחות והדברים ארוכים.
אוצר החכמה כתב:אולי כוונתו שזה ספק מציאותי היינו שבכל יום ויום התחלפות היום יכולה לקרות בשעה שונה בתוך הטווח האמור ואם כן הוא הרי שזה ספק במציאות על כל יום ויום ויש לזה קצת ראייה מרש"י שבת לה ב העושה מלאכה בשני בין השמשות שכתב שעשה מלאכה כל בין השמשות ולא כתב שעשה בדיוק באותו זמן אחר השקיעה.
רש"י מסכת שבת דף לה עמוד ב
אי ליליא הוא - חייב על ערב שבת, ושל מוצאי שבת אינו כלום, ואי יממא הוא - חייב על מוצאי שבת, ואין של ערב שבת כלום, וכגון דעבד ליה כל בין השמשות, דליכא לספוקי להאי בתחילתו ולהאי בסופו.
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 94 אורחים