שבטיישראל כתב:ממתי יש דין או חיוב קידוש לאוכל ביוה"כ ?!
ואם כן ... מה היה נוסח הקידוש דהרי קיי"ל שמי שלא קידש בלילה אז כשמקדש ביום אומר נוסח ברכת הקידוש של לילה ?
חוץ מזה, מה היה ההיתר לאכול מיני מתיקה ?
הסיפור כולו נראה מצוץ מהאצבע
בימינו הליטוואקעס כבר נהיו פי אלף יותר גרוע מהחסידים בהמצאת סיפורי צדיקים ו"רבי'שע מעשה'ס" למיניהם ....
נוטר הכרמים כתב:שבטיישראל כתב:ממתי יש דין או חיוב קידוש לאוכל ביוה"כ ?!
ואם כן ... מה היה נוסח הקידוש דהרי קיי"ל שמי שלא קידש בלילה אז כשמקדש ביום אומר נוסח ברכת הקידוש של לילה ?
חוץ מזה, מה היה ההיתר לאכול מיני מתיקה ?
הסיפור כולו נראה מצוץ מהאצבע
בימינו הליטוואקעס כבר נהיו פי אלף יותר גרוע מהחסידים בהמצאת סיפורי צדיקים ו"רבי'שע מעשה'ס" למיניהם ....
כיצד 'הסיפור כולו נראה מצוץ מהאצבע', אם הפירכא שלך [שכבר נזכרה באר היטב בדברי] היא רק על התוספות של המקור ברוך שכבר איתרע חזקתיה ונודע בשערים במעלליו? וכי רשימות בנו ר' יצחק, ורשימה ארוכה של ספרי תולדות מלפני שני דורות וספרי פוסקים אינם מוסמכים כלל?
מנין האיסור לאכול מיני מתיקה?
ולהשליך מזה על הליטוואקעס בימינו והמצאותיהם ש'נהיו פי אלף יותר גרוע מהחסידים', נו באמת??
נוטר הכרמים כתב:ובמאמר המוסגר, וכי די ב'ניפוח' של מעשה כזה להכפיל את המעשיות של הליטוואקס בדורינו (משום מה הסיפורים האלו הם ממקורות בני מאה שנה) פי אלף מסיפורי החסידים, כלך לך אצל הרב זוין וגרליץ, יאיר ווינשטוק וזלמן רודרמן, וכפל כפליים יריעות יריעות העשויות מקני הים של רבבות גליונות המודיע, המבשר, מרוה לצמא, עולם החסידות, שלא לדבר על שלל השבועונים מבית היוצר של לובביץ'...
נוטר הכרמים כתב:מקורות נוספים לשאלת אכילת הבריאים לטובת החולים
הגר"א ווייס בדבריו שם הביא עוד כמה ידיעות נכבדות כדלהלן.
בשו"ת מצפה אריה [להגאון רא"ל ברודא אב"ד לבוב] או"ח סי' מא כתב שבילדותו בגרודנא שמע שבוילנא היה פולמוס גדול כאשר הגרי"ס פסק שכל בני הקהילה יאכלו, ואף הבריאים שבהם, וגדולי העיר התנגדו לו, ולדבריו פסק ר' ישראל שיאכלו פחות מכשיעור.
עושה חדשות כתב:נתקלתי היום במצפה אריה המצויין לעיל בהקשר אחר. והעתקתיו כאן למשמרת.
אגב, מהי מחלת החולירע? (-סתם בשביל הסקרנות).
איש_ספר כתב:הרב נוטר. מאמר רחב על הוראתו של הגרי"ס עם כל הגרסאות התפרסם בקובץ עץ חיים באבוב, גליון ז.
על הטעות שנפלה אצל הגר"מ שטנרבוך ועוד על הסיפור המשונה שהוא מביא כביכול מעשה זה היה הגורם של ר' ישראל לעזוב את ווילנא, ראה מש"כ כאן http://www.otzar.org/forums/viewtopic.p ... %96#p28869
סעדיה כתב:איש_ספר כתב:הרב נוטר. מאמר רחב על הוראתו של הגרי"ס עם כל הגרסאות התפרסם בקובץ עץ חיים באבוב, גליון ז.
על הטעות שנפלה אצל הגר"מ שטנרבוך ועוד על הסיפור המשונה שהוא מביא כביכול מעשה זה היה הגורם של ר' ישראל לעזוב את ווילנא, ראה מש"כ כאן http://www.otzar.org/forums/viewtopic.p ... %96#p28869
עוד מקור יש במאמרו של לוי גינצברג על הגרי"ס, בשם דודו רא"ל ראשקס תלמיד הגרי"ס.
אגב, גם גינצברג שם משער שזה יכול להיות אחת מהסיבות של עזיבת הגרי"ס את וילנא (לקובנא).
ברוז כתב:סעדיה כתב:איש_ספר כתב:הרב נוטר. מאמר רחב על הוראתו של הגרי"ס עם כל הגרסאות התפרסם בקובץ עץ חיים באבוב, גליון ז.
על הטעות שנפלה אצל הגר"מ שטנרבוך ועוד על הסיפור המשונה שהוא מביא כביכול מעשה זה היה הגורם של ר' ישראל לעזוב את ווילנא, ראה מש"כ כאן http://www.otzar.org/forums/viewtopic.p ... %96#p28869
עוד מקור יש במאמרו של לוי גינצברג על הגרי"ס, בשם דודו רא"ל ראשקס תלמיד הגרי"ס.
אגב, גם גינצברג שם משער שזה יכול להיות אחת מהסיבות של עזיבת הגרי"ס את וילנא (לקובנא).
התוכל להעלות/לקשר למאמרו זה של גינצבורג.
סעדיה כתב:עוד מקור יש במאמרו של לוי גינצברג על הגרי"ס, בשם דודו רא"ל ראשקס תלמיד הגרי"ס.
אגב, גם גינצברג שם משער שזה יכול להיות אחת מהסיבות של עזיבת הגרי"ס את וילנא (לקובנא).
ברוז כתב:סעדיה כתב:עוד מקור יש במאמרו של לוי גינצברג על הגרי"ס, בשם דודו רא"ל ראשקס תלמיד הגרי"ס.
אגב, גם גינצברג שם משער שזה יכול להיות אחת מהסיבות של עזיבת הגרי"ס את וילנא (לקובנא).
התוכל להעלות/לקשר למאמרו זה של גינצבורג.
אחרון התלמידים כתב: . . והנה אביא בפניכם סיפר ששמעתי מפי זקנים כד הוינא טליא.
באותו יום הכיפורים הנורא שהחסיד שבישראל ר' ישראל מסלנט ע"ה, עלה ואכל והתיר אכילה לעיני הרבים. ארע מעשה המחריד לבבות שלא פורסם ברבים, בודאי מחמת הקיטרוג.
וכדי לבאר את אותו מעשה נורא, סיפרו הזקנים את סדר יום הכיפורים בעיר התורה וילנא:
את תפילת שחרית החלו מוקדם מכל יום, והקפידו שהש"ץ יקצר את התפילות והפיוטים, וסיימו את תפילת מוסף סמוך לחצות היום. תוך כדי דיבור מסיום התפילה, החל הקהל מיד בלימוד בעומקה של תורה, בהתמדה וללא הפסקה עד תפילת המנחה. והקפידו לאחר את תפילת המנחה ולקצרה, כדי שישאר זמן ברווח ללימוד ביום הקדוש.
ועתה לגופא דעובדא.
לאחר [ה]מ[עש]ה הנורא של אכילת הרב בעצם היום הקדוש. הלכו הקהל לאכול כל אחד במקומו זה בביתו וזה בחדרו, ניגש אל הרב אחד הצורבים בלחישה על אוזנו, ואמר: להוי ידוע לרב שמשום שהרב התיר לאכול רבים מהלומדים יתבטלו היום מלימודם שרגילים בו ביום הקדוש!
שמע זאת הרב, ונרתע מיד ממקומו, וזעק זעקה גדולה ומרה: זאת לא התרתי חס ושלום! וציוה לגבאי להקהיל תכף ומיד את כל הלומדים באזהרה חמורה שלא יהינו לאכול חס ושלום!
ולאחר ששב הקהל למקומם ונפלאו מאוד מה זה {זה} ועל מה זה, התגבר הרב ועמד שוב מול ארון הקודש ונתן ק[ו]לו כארי בגודל מעלת לימוד התורה בזמן סכנה, והביא את המעשה הידוע מ[פ]פוס, עד שאמר בזה הלשון: חוזרני בי מההיתר! חוזרני בי מהאכילה! שמענו שפיקוח נפש דוחה יום הכיפורים אבל לימוד תורה? חלילה!
וראו הלומדים את גודל השעה וההתעוררות, ומיד פתחו כולם מנער ועד זקן הבריאים והחולים בלימוד התורה שבהתמדה עצומה, ולא אכלו ולא שתו כל אותו היום. וסיפרו זקני וילנא שבתפילת הנעילה של אותו היום הרגישו ממש ששערי שמים נפתחו מג[וד]ל חרדת הקודש!
ומה נהדר המראה על גודל אהבת תורה שראו בעצם היום הקדוש בעיר וילנא, שזכו הלומדים על פי הוראת ר' ישראל למסור נפש ממש על לימוד התורה, ואמרו זה לזה שלא ידעו שתזדמן להם זכות גדולה כבימי השמד, שמסרו נפשם כפשוטו על לימוד התורה (ובסוף היום ראו באמת שכמה חולים נפטרו לא עלינו).
והוסיפו זקני וילנא וסיפרו שבחג הסוכות לאחר אותו יום הכיפורים הנורא, ראו תלמידי ר' ישראל על פניו של רבם שמחת-חג שלא מעלמא הדין, וכששאלוהו לשמחה מה זו עושה, חזר שוב על כך שזכינו קהילת קודש וילנא למסור נפש [ע]ל לימוד התורה.
וכאמור מעצת המקטרג המשך המעשה נעלם מעיני הקהל, כי יש בזה מוסר השכל לדורות!
שבע כתב:בדיה שבדה אחרון התלמידים מלבו
כדי לפקוח עינים עוורות
דרופתקי דאורייתא כתב:ראה עוד: מגיד דבריו ליעקב חלק טו, שנת תשע"ט, פרשת משפטים, עמוד כו.
לבי במערב כתב:אחרון התלמידים כתב: . . והנה אביא בפניכם סיפר ששמעתי מפי זקנים כד הוינא טליא.
באותו יום הכיפורים הנורא שהחסיד שבישראל ר' ישראל מסלנט ע"ה, עלה ואכל והתיר אכילה לעיני הרבים. ארע מעשה המחריד לבבות שלא פורסם ברבים, בודאי מחמת הקיטרוג.
וכדי לבאר את אותו מעשה נורא, סיפרו הזקנים את סדר יום הכיפורים בעיר התורה וילנא:
את תפילת שחרית החלו מוקדם מכל יום, והקפידו שהש"ץ יקצר את התפילות והפיוטים, וסיימו את תפילת מוסף סמוך לחצות היום. תוך כדי דיבור מסיום התפילה, החל הקהל מיד בלימוד בעומקה של תורה, בהתמדה וללא הפסקה עד תפילת המנחה. והקפידו לאחר את תפילת המנחה ולקצרה, כדי שישאר זמן ברווח ללימוד ביום הקדוש.
ועתה לגופא דעובדא.
לאחר [ה]מ[עש]ה הנורא של אכילת הרב בעצם היום הקדוש. הלכו הקהל לאכול כל אחד במקומו זה בביתו וזה בחדרו, ניגש אל הרב אחד הצורבים בלחישה על אוזנו, ואמר: להוי ידוע לרב שמשום שהרב התיר לאכול רבים מהלומדים יתבטלו היום מלימודם שרגילים בו ביום הקדוש!
שמע זאת הרב, ונרתע מיד ממקומו, וזעק זעקה גדולה ומרה: זאת לא התרתי חס ושלום! וציוה לגבאי להקהיל תכף ומיד את כל הלומדים באזהרה חמורה שלא יהינו לאכול חס ושלום!
ולאחר ששב הקהל למקומם ונפלאו מאוד מה זה {זה} ועל מה זה, התגבר הרב ועמד שוב מול ארון הקודש ונתן ק[ו]לו כארי בגודל מעלת לימוד התורה בזמן סכנה, והביא את המעשה הידוע מ[פ]פוס, עד שאמר בזה הלשון: חוזרני בי מההיתר! חוזרני בי מהאכילה! שמענו שפיקוח נפש דוחה יום הכיפורים אבל לימוד תורה? חלילה!
וראו הלומדים את גודל השעה וההתעוררות, ומיד פתחו כולם מנער ועד זקן הבריאים והחולים בלימוד התורה שבהתמדה עצומה, ולא אכלו ולא שתו כל אותו היום. וסיפרו זקני וילנא שבתפילת הנעילה של אותו היום הרגישו ממש ששערי שמים נפתחו מג[וד]ל חרדת הקודש!
ומה נהדר המראה על גודל אהבת תורה שראו בעצם היום הקדוש בעיר וילנא, שזכו הלומדים על פי הוראת ר' ישראל למסור נפש ממש על לימוד התורה, ואמרו זה לזה שלא ידעו שתזדמן להם זכות גדולה כבימי השמד, שמסרו נפשם כפשוטו על לימוד התורה (ובסוף היום ראו באמת שכמה חולים נפטרו לא עלינו).
והוסיפו זקני וילנא וסיפרו שבחג הסוכות לאחר אותו יום הכיפורים הנורא, ראו תלמידי ר' ישראל על פניו של רבם שמחת-חג שלא מעלמא הדין, וכששאלוהו לשמחה מה זו עושה, חזר שוב על כך שזכינו קהילת קודש וילנא למסור נפש [ע]ל לימוד התורה.
וכאמור מעצת המקטרג המשך המעשה נעלם מעיני הקהל, כי יש בזה מוסר השכל לדורות!
היש מן האמת במעשה זה?
מן הסתם, לא הרב 'אחרון התלמידים' לבדו שמע שמועות הזקנים כד הוה טליא...
ובפרט שעמנו, ת"ל, אף מזקני הדור ממש.
--
תמיהא לי טובא במעשה (משונה) זה:
א) האומנם?! פקו"נ אינו דוחה ת"ת(!)? האם אשתמיטתי' לא' הפוסקים שכתב כן?
אפשר שמג' עברות היא, ולא ידעתי ולא שמעתי בלתי היום?!
ב) מיהו ה'מקטרג'? שמועות לא-טובות שעלולות לצאת "ח"ו" על יושבי ק"ק ווילנא?
ואכהמ"ל.
זאת מלבד דבר הפשוט עד שאי"צ לאמרו, דהכא איירינן בהל' פקו"נ, חמורות שבחמורות;
והלא ארז"ל בכ"ד "אין למדין כו' לא מפי מעשה עד שיאמרו לו הלכה למעשה", והא לא חזינא הכא משום צד.
לחוו"ד חו"ר אתרא קדישא הדין אצפה.
נוטר הכרמים כתב:בספר אמת ליעקב להגר"י קמינצקי זצ"ל על השו"ע מובא על דברי השו"ע או"ח סי' שכח,ב: מי שיש לו חולי של סכנה וכו', והזריז הרי זה משובח והשואל הרי זה שופך דמים, וז"ל: עי' בטור שהביא מהירושלמי שהנשאל הרי זה מגונה, ובב"י בשם התרה"ד פירש מפני שהיה לו להודיע דין זה לבני עירו קודם שיצטרכו לו. סיפר לי הגאון ר' דוד ליבוביץ שליט"א ששמע הוא סיפור זה מבעל חפץ חיים ז"ל, שבשנה הידועה שהתיר הגר"י סלנטר לאכול ביו"כ עקב מגיפת חולירע וטעם בעצמו ביהכ"פ בווילנא, הזמינוהו לב"ד דק"ק ווילנא, ודנו שם איזה עונש יענישוהו, על שהורה בפרהסיא הוראה כזו ולא נמלך בבי"ד. אמר הגר"י להם, שאם הם יחליטו אודותיו איזה עונש, יפסול את כל הגיטין שנכתבו בבי"ד זה, והקשה להם קושיא עצומה על סדר הגט, מה שנוהגין בכל מקום לסדר אחריו גיטין בכל ישראל, ואמר להם שכל זמן שלא יתרצו את קושיתו אינם יכולים לענשו.
ומוסיף הגר"י קמינצקי: והנה כמובן לכאורה היתה תשובתו שהוא גדול מהם ואין הוא מחויב להמלך אתם... אבל סו"ס מדוע באמת לא נמלך אתם. ונ"ל משום דאמרינן בירושלמי דהנשאל ה"ז מגונה, ולא רצה לבזותם, ואין שייך כאן אתריה דרב הוה.
נוטר הכרמים כתב:מעט צרי, כבר ציינתי לעיל שבספרו של ר"נ קמינצקי מדובר על כך.
הואל בטובך להמציא לי החומר ממנו ומהחוקר הרב ליימן.
והרי הדברים בענין זה:דראל כתב: . . מפנה שם גם לשו"ת שרידי אש ח"ד עמ' רפ"ט . .
חזור אל “מטפחת ספרים ועיטור סופרים”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 172 אורחים