אבןטובה כתב:כ' הרמב"ם דגם נקיבה תחוייב במצות גואל הדם וקשה דהא קיי"ל דאין עונשין ומכין בשבת א"כ הו"ל מעשהז"ג דנשים פטורות????
עזריאל ברגר כתב:ב. המצווה קיימת גם בשבת, אלא דאריא הוא דרביע עליה.
אבןטובה כתב:למה א"א לדון מצות גול הם כעונש ? הלא לכך גם נקבה בכלל דהשווה הכתוב אשה לאיש לכ"ע ומשפטים שבתורה
אבןטובה כתב:למה א"א לדון מצות גול הם כעונש ? הלא לכך גם נקבה בכלל דהשווה הכתוב אשה לאיש לכ"ע ומשפטים שבתורה
אבןטובה כתב:כאן נתנה התורה רשות עונש גם לגואל הדם בלי סמכות בית דין ומה אתה אומר?
אבןטובה כתב:אם הורג כשאין הרוצח בערי מקלט אינו עובר וגם איכא מ"ד שמצוה הוא עושה
אבןטובה כתב:מקרא כתוב בתורה כי יחם לבבו וגו' פ' מסעי
אבןטובה כתב:מקרא כתוב בתורה כי יחם לבבו וגו' פ' מסעי
אלא שיש לדון אי יכול גואל הדם לעשות שליח לקיים מצותו כיון דאצל השליח ל"ש יחם לבבו
פרי יהושע כתב:אם מצות גואל הדם הייתה מטעם עונש, היה מקום עוד לדון על כך, אבל כיון והיא אינה שייכת כלל לעונש כמו עונשי בי"ד, אם כן גם אם היא מצווה א"א לדון אלא מטעם נטילת נשמה בשבת, וזה בוודאי איסור בעלמא, ואינו חשוב ע"י כמצוות עשה שהז"ג וזה פשוט.
עזריאל ברגר כתב:אבןטובה כתב:למה א"א לדון מצות גול הם כעונש ? הלא לכך גם נקבה בכלל דהשווה הכתוב אשה לאיש לכ"ע ומשפטים שבתורה
השווה הכתוב אשה לאיש לכל עונשים שבתורה - פירוש הדברים הוא שאם חטאה נענשת בכל העונשים (כמפורש במקור הדברים), ולא שהיא מענישה!
ואולי יביא כבר כבודו את הספרים שדנו בזה?
פרי יהושע כתב:אבןטובה כתב:למה א"א לדון מצות גול הם כעונש ? הלא לכך גם נקבה בכלל דהשווה הכתוב אשה לאיש לכ"ע ומשפטים שבתורה
לא שייך עונש רק בבית דין, שהם סמכות הענישה, אם בגאול הדם יש מצווה, זו מצווה על קרקפתא דידיה למ"ד דאית ליה לנקום נקמת קרובו שנהרג שלא כהוגן, [ואמנם לא קי"ל הכי].
ומה ששיך מצוה זו גם באשה, זה הלא בתחילת דבריך משום שאין הז"ג למה שלא תהיה שייכת בה.
ההפך הוא הנכון, אילו זה היה ממשפטי העונש, היה מקום לחייב בזה את האישה גם אם היה הז"ג, כמו כל מצות הציבור וכבניין ביהמ"ק וכידוע ואכמ"ל.
אבןטובה כתב:עי' מכתבי תורה להג"ר מרדכי קאלינא ז"ל [מו"מ עם הרוגצבי ז"ל] סי' קעה שהקשה קושיא זו על הרמב"ם שכ' דנקיבה ג"כ בכלל גואה"ד והא אין עונשין בשבת והו"ל מעשהז"ג וכן הקשה בת' הלכה למשה להג"ר משה ניימאן זצ"ל ח"ב בהערות על ת' צמח צדק סי' קא.
ולדידי לא קשה מידי דמעשהז"ג שהוא בין אדם לחבירו אין נשים פטורות דכלל זה לא נאמר אלא במצוות שבין אדם למקום.
אבןטובה כתב:אין לזה כל שייכות עם ובערת הרע דא"כ כל ישראל מצווין על זה וכאן הוא דוקרא גואל הדם שראוי ליורשו. ובמילה אה"נ כל ישראל מצווין למולו וכד' הרמב"ם בפיהמ"ש פראד"מ
עזריאל ברגר כתב:אבןטובה כתב:מקרא כתוב בתורה כי יחם לבבו וגו' פ' מסעי
ומסיים המקרא "ולא ימות הרוצח", היינו שלא טוב הדבר לעשות כן, והרמב"ם מנאו במנין הלאווין.
שהזהירנו מהרוג החוטא כשנראה כבר עשה חטא שנתחייב עליו הריגה קודם הגיעו לבית דין אבל נביאהו לבית דין בהכרח ונעיד עליו העדות לפניהם ונהיה אנחנו עדים לבית דין והם ישפטו עליו במה שיהיה חייב.
וזה שאמר "והיו לכם הערים למקלט מגואל" - זה בהרג בשוגג. "ולא ימות הרוצח" - במזיד - "עד עמדו לפני העדה למשפט". זה עומק פשוטו.
אפשר כתב:פרי יהושע כתב:אם מצות גואל הדם הייתה מטעם עונש, היה מקום עוד לדון על כך, אבל כיון והיא אינה שייכת כלל לעונש כמו עונשי בי"ד, אם כן גם אם היא מצווה א"א לדון אלא מטעם נטילת נשמה בשבת, וזה בוודאי איסור בעלמא, ואינו חשוב ע"י כמצוות עשה שהז"ג וזה פשוט.
למה כת"ר סתם קובע, בכלל לא פשוט, עי' משנה למלך שבת כד במה דהסתפק שם ק"ו להא.
אבןטובה כתב:עי' מכתבי תורה להג"ר מרדכי קאלינא ז"ל [מו"מ עם הרוגצבי ז"ל] סי' קעה שהקשה קושיא זו על הרמב"ם שכ' דנקיבה ג"כ בכלל גואה"ד והא אין עונשין בשבת והו"ל מעשהז"ג וכן הקשה בת' הלכה למשה להג"ר משה ניימאן זצ"ל ח"ב בהערות על ת' צמח צדק סי' קא.
ולדידי לא קשה מידי דמעשהז"ג שהוא בין אדם לחבירו אין נשים פטורות דכלל זה לא נאמר אלא במצוות שבין אדם למקום.
משמע דהך ברייתא דהכא ("מנין שאם אין לו גואל הדם שב"ד מעמידין לו גואל הדם") מיירי בין ברוצח במזיד, בין ברוצח בשוגג שיצא חוץ לעיר מקלטו, ובא לב"ד לדונו - שגואל הדם יטעון טענותיו בפני ב"ד על שראוי להמיתו. ושאם אין לו גואל הדם שב"ד יעמיד אדם אחר תחת גואל הדם שיטעון בחובת הרוצח וכדאמרי' בפ"א דיני ממונות (סנהדרין לג:) 'חובתיה דמאן, חובתיה דגואל הדם' אלמא הוא טוען כל טענות שיוכל לטעון נגד הרוצח. וג"כ כששפטו ב"ד את הרוצח למות (=היינו במזיד), מצוה ביד גואל הדם להמיתו שישפוך עליו חמתו.
פרי יהושע כתב:שהוא מפני היחם לבבו ומצווה הוא לנקום נקמת דמו של קרובו
אבןטובה כתב:יורש שרצח המוריש אינו יורשו כמבואר ברמב"ם סוף ה' ממרים
אבןטובה כתב:עי' שם באו"ש..
ובזה מיושב מה שא' אין הבן נעשה שליח להרוג את אביו אע"ג שהאב קודם לכל יוצאי יריכו, שכיון שהרג את נבסנו שוב אינו יורשו אלא אחיו.
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 111 אורחים