הוגה ומעיין כתב:בנוסח "תקנת שבת" בסדר רב עמרם גאון (מה"ק עמ' עח), הנוסח: "טועמיה חיים זכר למו", ולא כנוסח המוכר - "טועמיה חיים זכו".
בקובץ רס"ג כתב על כך הרב יחיאל צימלס:
עתה בעברי על כ"י פירוש סדר תפילות לרבי דוד ב"ר יהושע הנגיד (תודה למי שהפנה תשומת לבי לחיבור זה, שחבל שטרם יצא לאור - יש בו פנינים רבות הן משלו והן משל הקדמונים), נראה שדווקא הנוסח שנמצא בסדר רע"ג הוא הנוסח של רס"ג, ולא כנדפס בסידור רס"ג:
ותרגומו: ואמרו טועמיה חיים זכו, ואמר רבינו סעדיה גאון זצ"ל, והמפטירים בה ולא יצומו, חיי עולם זכורים להם.
הרי שרבי דוד העתיק את הנוסח המוכר לו, אך את פירוש רס"ג העתיק כהווייתו, וממנו מפורש שגרס "זכר למו".
מה שנכון נכון כתב:ומה עם כך שחלוקה לב' תיבות מקלקלת את סדר תשר"ק (דחוק לשים שם מקף ולהחשיב כתיבה אחת. אמנם השווה לברכה שבסדור רס"ג אחר ק"ש בליל שבת אמת אמונתך).
אריסמנדי כתב:ב'מאגרים' של האקדמיה ללשון עברית מובא משני קטעי גניזה 'זכור למו'. שם נתפרש 'זכור' כציווי (דהיינו בקשה), אך בקטע גניזה אחר מנוקד זָכוּר [למו], ובין השיטין נתלתה הגרסה 'זכו'.
ע"פ פירושך בדברי ר"ד הנגיד, גם 'מדכורה' מתאים לקריאה 'זָכוּר'.
אריסמנדי כתב:מדבריך נראה שרס"ג תירגם את התפילה ור"ד ציטט תרגום זה, האם ידוע על תרגום שכזה? לענ"ד היה נראה שר"ד הנגיד מתרגם מדנפשיה את לשון התפילה לערבית וכיון שמצא בסידור רס"ג 'זכור למו' הוא מייחס את הלשון הזה לרס"ג עצמו.
אריסמנדי כתב:תיקון לתרגום דברי ר"ד הנגיד: 'ואל מפטירין' היינו: והאוכלים (בלאו כתב שמשמעות השורש היא: אכל ולא צם).
אריסמנדי כתב:עכ"פ, מכך שבטופס סידור רס"ג שהיה בידי ר"ד הנגיד הופיעה גירסה מסויימת - אין שום הכרח שזוהי דווקא הגירסה המקורית של רס"ג. בין טופסי סידור רס"ג יש חילופים רבים. הנה בקטע זה הגירסה היא זבוד למו, ובקטע זה זכור למו.
להשלמת הענין: ייתכן שהמבוכה והחילופים שבתיבה זו גרמו לכך שבקטע זה נשמטה התיבה לגמרי!
הוגה ומעיין כתב:אריסמנדי כתב:מדבריך נראה שרס"ג תירגם את התפילה ור"ד ציטט תרגום זה, האם ידוע על תרגום שכזה? לענ"ד היה נראה שר"ד הנגיד מתרגם מדנפשיה את לשון התפילה לערבית וכיון שמצא בסידור רס"ג 'זכור למו' הוא מייחס את הלשון הזה לרס"ג עצמו.
לא נראה כך מסגנון חיבורו של ר"ד. אילו היה מציע פירוש חילופי היה כותב שרס"ג גורס אחרת בתפילה. פירושו מבוסס על העתקת מילים מסדר התפילות, והבאת פירושים עליהם, משלו ומשל אחרים. מרס"ג הוא מביא כמה פעמים. ואף כאן נראה שמביא מרס"ג פירוש לתפילה. (ככלל, בכל הפירוש של ר"ד לא ראיתי שום עיסוק בנוסחאות).
וכנראה שאין מדובר כאן בתרגום של רס"ג לתפילה אלא לפירוש, חלק מהסידור שלא נדפס (וחלקים רבים טרם נדפסו). והקושי העיקרי שבא ליישבו הוא מהו "טועמיה", והרי אין טועמים את השבת, ועל כן פירש שהכוונה ל"טועמים בה" ולא צמים.
ואכן גם מהתוספת "ולא יצומון" מוכח שמדובר בהעתקת פירוש, ולא בתרגום ר"ד לנוסח רס"ג.
הוגה ומעיין כתב:אריסמנדי כתב:תיקון לתרגום דברי ר"ד הנגיד: 'ואל מפטירין' היינו: והאוכלים (בלאו כתב שמשמעות השורש היא: אכל ולא צם).
יפה סמכת על בלאו, אלא שחוששני לדברי שניכם. הסיבה שבלאו תיעד הוראה זו במילונו היא משום שאינה קיימת בערבית, בה "פטר" דומה ללה"ק, ובהקשר לצום מדובר על הפסקת צום אך לא על צום שמלכתחילה לא התחיל. ובלאו מצא מקום אחד להוראה זו, והוא בפיה"מ. לדעתו יש לראות כאן הרחבת משמעות מהמקור. אך סבורני להציע אפשרות אחרת: יש כאן הרחבה של "מפטירין" דאפיקומן, והכוונה להתחלה לאכול (ראה סה"ש לריא"ג שורש פטר), טעימה, ניגודו של הצום, או שהוא שמם של המטעמים שמפטירין בהם בד"כ אחרי האכילה (ראה פיה"מ לרמב"ם פסחים פ"י), או שהוא לשון טעימה כפשוטו (כדברי מעשי ה' ע"פ היוונית. לא בדקתי במילון ליוונית). מ"מ החלטתי לא להחליט ולכן השתמשתי ב"מפטירין".
אריסמנדי כתב:הוגה ומעיין כתב:אריסמנדי כתב:מדבריך נראה שרס"ג תירגם את התפילה ור"ד ציטט תרגום זה, האם ידוע על תרגום שכזה? לענ"ד היה נראה שר"ד הנגיד מתרגם מדנפשיה את לשון התפילה לערבית וכיון שמצא בסידור רס"ג 'זכור למו' הוא מייחס את הלשון הזה לרס"ג עצמו.
לא נראה כך מסגנון חיבורו של ר"ד. אילו היה מציע פירוש חילופי היה כותב שרס"ג גורס אחרת בתפילה. פירושו מבוסס על העתקת מילים מסדר התפילות, והבאת פירושים עליהם, משלו ומשל אחרים. מרס"ג הוא מביא כמה פעמים. ואף כאן נראה שמביא מרס"ג פירוש לתפילה. (ככלל, בכל הפירוש של ר"ד לא ראיתי שום עיסוק בנוסחאות).
וכנראה שאין מדובר כאן בתרגום של רס"ג לתפילה אלא לפירוש, חלק מהסידור שלא נדפס (וחלקים רבים טרם נדפסו). והקושי העיקרי שבא ליישבו הוא מהו "טועמיה", והרי אין טועמים את השבת, ועל כן פירש שהכוונה ל"טועמים בה" ולא צמים.
ואכן גם מהתוספת "ולא יצומון" מוכח שמדובר בהעתקת פירוש, ולא בתרגום ר"ד לנוסח רס"ג.
לפי מיעוט ידיעתי זהו חידוש גדול, וכדי לקבלו נצרכת ראיה מספקת. בענ"ד סברתי שר"ד מתרגם בהרחבה את לשון התפילה, ולא תירגם באופן מילולי וצמוד. אם תצליח לבסס את חידושך תהיה זו בשורה חשובה.
אריסמנדי כתב:מעניין! לא עיינתי בזה, אך בפשטות היה נראה לי שפירוש 'אין מפטירין אחר הפסח' הוא כמו 'מפטירין בנביא', דהיינו ענין סיום ופרידה.
הוגה ומעיין כתב:מה שנכון נכון כתב:ומה עם כך שחלוקה לב' תיבות מקלקלת את סדר תשר"ק (דחוק לשים שם מקף ולהחשיב כתיבה אחת. אמנם השווה לברכה שבסדור רס"ג אחר ק"ש בליל שבת אמת אמונתך).
אמת אמונתך היא דוגמה חלשה, כי יש בה חריגות רבות מדי מסדר הא"ב, והדבר דומה לכמה מפרקי משלי. כאן הנטייה היא אחת מהאפשרויות דלהלן:
א. הנוסח שלפני רס"ג אכן שונה מהמקורי. אם נאמר כך נצטרך לסרב מלקבל - בלי טעם מספיק - את עדותו של ר"ד אבודרהם "רב עמרם ורב סעדיה התחילו תפלה זו תכנת שבת רצית קרבנותיה".
ב. מקף הופך שתי מילות כאלו לאחת, וע"ד כסיה וידידיה בפסחים קיז, א.
חזור אל “עיון תפילה וחקר פיוט”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 6 אורחים