אש משמים כתב:משהבין הציבור שכך המצב גיחך בשקט לעצמו ונטש את דרך ההשקפה החדשה וחזר למצוא בתורה עצמה את אותה אבידה.
ישא ברכה כתב:יפה מאד כתב פלגינן. אם כי הדברים קלים בתאוריה, וכך אכן חיים החכמים היודעים את ה' ומבינים את מורכבות הדברים. אבל המון העם בעל השכל הגס מתקשה לחיות כך. ודאי יש צורך לחנך את ההמונים ולהרגיל את ההמון בעיון והתבוננות ככל האפשר, אבל צריך להכיר במציאות ולראות איך ומה נקלט אצל התלמיד. אצל המון העם הלמעשה נקלט הרבה יותר מאשר התאוריות השונות, [ושוב אינני מזלזל, ודאי שיש צורך לחנך לחשיבה, אבל צריך גם לשים לב מה קורה אחרי כל ההסברים וכו', מה בסופו של דבר מצטייר אצל התלמיד].
נחמד ונעים, אמת ויציב. ובאמת יש להתפעל מהאחוז הגבוה של האברכים המבוגרים יוצאי סלבודקה, ללא כבוד ומעמד, לפחות פה בבני ברק, עשרות עשרות שמחתנים נכדים...יונת אלם כתב:אם הזכירו את ראשי הישיבה דתפרח שליט"א כמי שמדברים על מעלת האברכיות מול הבעלבתיות, יורשה להזכיר למען ההיסטוריה שנשכחה שיש אחד ממבצרי התורה זה שבעים שנה שם חינכו לא רק לשאוף לחיי תורה אלא אפילו לא לרוץ לשטעלע'ס אלא להישאר באהלה של תורה ליד הסטנדר הלא היא 'כנסת ישראל' דסלבודקה בגבעת רוקח ב"ב.
מרן רבי מרדכי שולמן זצ"ל ובנו הגאון המופלא רבי נתן זצ"ל הנחילו את השיטה הזו ועמהם להבחל"ח הגאון המופלא רבי דב לנדו שליט"א. היה פעם אברך שרצה כדי להכניס כמה לירות הביתה לההדיר ראשונים באחד המכונים, הגרד"ל לא הבין אותו ואמר לו, חסר לך כסף לך תחלק חלב באשמורת הבקר בבתים... לעזוב את החברותא והגמרא בשביל כסף...
אבל דווקא שם לא ייצרו את "ההשקפה בטהרתה במסורת איש מפי איש עד..."
יישר כח. היטבתם לבטא את מה שרמזתי לעיל. זה לא קונץ לעמוד על אדמת ארץ 'ההשקפה הטהורה' ולייבא תיקונים ושידרוגים מכל מיני מחוזות, מבלי להכיר במעשה נסים שהתחולל כאן.החושב כתב:ישא ברכה כתב:יפה מאד כתב פלגינן. אם כי הדברים קלים בתאוריה, וכך אכן חיים החכמים היודעים את ה' ומבינים את מורכבות הדברים. אבל המון העם בעל השכל הגס מתקשה לחיות כך. ודאי יש צורך לחנך את ההמונים ולהרגיל את ההמון בעיון והתבוננות ככל האפשר, אבל צריך להכיר במציאות ולראות איך ומה נקלט אצל התלמיד. אצל המון העם הלמעשה נקלט הרבה יותר מאשר התאוריות השונות, [ושוב אינני מזלזל, ודאי שיש צורך לחנך לחשיבה, אבל צריך גם לשים לב מה קורה אחרי כל ההסברים וכו', מה בסופו של דבר מצטייר אצל התלמיד].
יפה כתבת.
זה אמנם משעשע לתאר כל מיני ביטויים קיצונים ומגוחכים של ההצמדות העיוורת להשקופה, אבל יש בזה משהו נורא לא הוגן. זה כמו שיבוא אחד ויתחיל להתלוצץ על תרופה פלונית: כמה טיפשים אלו שהמציאו אותה וכמה מטומטמים אלו שצורכים אותה - ויבנה את יסוד דבריו על קיום תופעות הלוואי של התרופה.
אדוני המבקר, עמדת פעם במקום של הרופא שעליו מוטלת האחריות לתת טיפול הטוב ביותר? התמודדת בהצלחה עם המצב המורכב בלי להזדקק לתרופה שאותה אתה שם ללעג?
שעת הכושר כתב:אם כבר, אולי סתם שאלה צדדית;
בניגוד לסטריאוטיפ (הֶטְפֵּס), יש בפורום לאחרונה דבר מוזר מאד.
הרי מקובלנו שה'קנאים' הם אלימים וטיפשים, לא מבינים מורכבויות ולא מכילים שום דבר, ואילו הנורמליים הם הם המאוזנים החכמים המתונים והשקולים.
ומשום הכי בחרנו להימנות על הקבוצה השניה, מאז ולתמיד.
ואני הקטן עולם הפוך ראיתי כאן.
הקנאים מביעים את הביקורת שלהם (בדרך-כלל) בצורה ענינית ומכובדת, לא שוכחים (לדוגמא) לתת צל"ש להרב ליבל על מפעליו, כהקדמה לביקורת אותה הם באים להעמיד, וגם את הביקורת עצמה הם מעלים כהצעה לדיון, תוך רצון (כלפי חוץ) לשמוע תשובות וכו', והכל מתוך הבנה למניעים ולמעלותיהם ותועלתם, אלא שבכל זאת (לעניות דעתם) היה ראוי לעשות כך וכך או לחדד לכיוון כזה ואחר, הכל כדי לאכול את העוגה ולהשאיר אותה מקוצפת בשלימות.
ואילו הנורמליים בוחרים בדרך של חירוף וגידוף, בהצגת הצד שכנגד רק על מגרעותיו וריקנותו, בקביעות הם יבחרו את הדוגמאות הכי מכוערות של הקנאים, הכל בצורה חד צדדית, בלי טיפת הכלה, בלי שמץ של הבנת מורכבויות. ההשוואה תמיד תהיה בין ה'פשוט' הצדיק, ל'קנאי' הרשע. השימוש בשקרים גסים ודקים ואלימות מילולית, נעשה למשהו בסיסי שאי-אפשר לדלג עליו.
הצונאמי המרכזי שאני מבחין כאן, הוא הדיפת כל ניסיון של ביקורת, או אפילו רק הצעות לשיפור. בהשתדלות מכוונת לפגוע בגופו של כותב.
נסו זאת בעצמכם. פתחו אשכול בנושא כל שהו מן הסוג הנ"ל, נניח משהו על היוזמה לשלב קלטערס במערך מצוות שילוח הקן, או על חלוקת כוסות קפה בקריאת התורה בשבת, אמירת מי שברך ללובשי חולצות תכלת בסיום אמירת תפילת השלה ופרק שירה, או מה שתבחרו, ותתחילו לספור.
יבואו כמה 'קנאים' ויגידו "אולי לא כדאי", "מה הרב פילץ היה אומר על זה", וכהנה מן התגובות, חכמות יותר או עוד יותר, נכונות פחות או עוד פחות. מין דיון מנומנם כזה. ואז יבוא הצונאמי הגדול. "די כבר, אתם כל הזמן מפריעים", "אתם בעצמכם שותים כל היום פיצה", "גרוסמן הזה בכלל הרי היה בצבא", "איך אתה מעיז לדבר ככה הרי אתה בעצמך", "כל התורה בדור זה רק אנחנו", וכו' וכו'.
אז מה נהיה איתנו? סוג חדש של נורמליים?
אחרי שנים של סבל ודיכוי, לא הגיע הזמן לזכות לקורטוב של נורמליות אמיתית?
האם כל ביקורת שנאמרת, צודקת או לאו, צריכה למוטט את שלוות נפשינו?
או איך יאמר את זה פלגינן, האם המודל שלנו זה מערכת העצבים של נהגי מוניות?
אז סך הכל רציתי לבקש; אנא! נורמליות!
נוטר הכרמים כתב:עוד נקודה חשובה מאוד, בשוליים. בעקבות הפוליטיקה נהיית נטיה לשייך את בעלי ההשקופה ואנשי המעשה לפי ההשתייכות המגזרית והחלוקה המפלגתית. נח מאוד לתלות את ה'סרחון' של סוג א' וסוג ב' כלפי העובדים בנתי גרוסמן או ביתד נאמן העתיק. זה פשוט לא נכון. ר' אביעזר פילץ, למשל, או ר' יענק'ב פרידמן, השיחות הרבות שלהם תרמו המון, לפחות לבוגריהם, לאפליה הזאת. אין ראש ישיבה שדיבר כ"כ הרבה על אברכיות למול בלב'תיות כמותם. כך ידוע לי כבר במשך שנים מהחברותות שלי.
קו ירוק כתב:אינני מכירו את הרב יקותיאל קמלהאר, אך לא מסכים עם דבריו המצוטטים לעיל, אף שהוא צודק לגמרי ספציפית כלפי החיבורים שהחסידים נמנעו ממלומדם.
החסידים עשו הרבה בדרך שלהם להעמדת הדת והתורה בטהרתה (אף שאנחנו סבורים שהדגש הוא תלמוד תורה ומאור שבה מחזירו למוטב, יותר מכל העניונים שבעולם).
אוהב עמו כתב:כיון שחדש הנני ולא באתי לדון על נושאים אלו, אולם יצר הסקרנות בער בי לקרוא על אחוות תורה (שמוכר לי מאי אלו צמתים) וממילא גם את אשכול זה.
אני רק רוצה להזכיר מעשה ששמעתי שפעם בא הרב משה מרדכי שולזינגר אל הרב אברמסקי והתחיל לדבר עמו בענייני השקפה, והפסיקו החזון יחזקאל ואמר לו השקפה תדבר עם הרב שך כאן תדבר בלימוד.
(נדפס כבר בספרים המעשה....)
וכידוע שהרב אברמסקי היה מראשי הדור ומנהיגיו (ולא פחד לחלוק עם הרב שך בתמיכה בפרוש או לורנץ כידוע) ואף על פי כן זו היתה תגובתו!
איש_ספר כתב:הרב פלגינן הוא מהכותבים המוערכים והנעימים בבימ"ד, ובכ"ז אני נאלץ לנקוט עמדה שכנגדו על כל דבריו.
כבר זמן רב - הרבה לפני המחלוקת האחרונה כמובן - המונח "השקפה" הפך בחוגים ידועים למשהו שיש ללעוג לו, לבוז למי שנחשד עוסק בו, ולנחור מול כל דבר שיש בו מריחו. בעלי הנפש היפה לא תתקרר דעתם עד שלא יאייתו אותו: השקופע.
ואני הקטן שואל מה מכוער בהשקפה ומקסים בהשקפת עולם?!
האם מתנגדי ה"השקפה" מבקשים להעמיד את כל היהדות על מ"ב ושעה"צ וכל השאר לדעתם הוא משהו פלסטי נימוח, באופן שכל שמדבר בו בנחרצות הוא צר אופקים?
כל אדם בר דעת מגבש את השקפתו על החיים, את תפיסתו ואת סולם ערכיו, חלקם יונקים את השפעתם מדברי תורה ואחרים - להבדיל - ממקורות אחרים. מותר וראוי לו לאדם שהדברים יהיו ברורים אצלו, עד שיוכל ויבקש לעמוד על דעתו מול רעהו החושב אחרת.
ולמה נגרע?
אין לי שום עמדה בענין הרב לייבל ומפעליו משום שאין לי את כל המידע על מכלול מפעליו וכו', ומכיון שלא התחייבתי להנפיק דף עמדה בכל נושא אני מתיר לעצמי לדלג על הענין. אבל אם יש חברים המרגישים שיש כאן קריאת תיגר וערעור של סולם הערכים - נשמת אפה של כל חברה דעתנית - למה לא יורשה להם להתבטא בחפשיות, וכנ"ל בשאר הנושאים אליו רומז הרב פלגינן. מה מקום יש כאן ללעג?
אכן, צודק הכותב שיש להיות זהיר בביקורת, לבדוק היטב את מניעיה, והלב יודע אם לעקב וכו'. אבל הדיון עצמו אין ראוי ממנו והלעג מכאן והלאה.
ומחמת עייפות קיצרתי וסתמתי ועם הקוראים הסליחה.
הכתב והמכתב כתב:בעקבות מאמרו של הרב פלגינן הבנתי היטב את האי נעימות שעלתה בי כשקראתי את אחוות התורה.
יישר חילו על מאמרו הנכון והאמיתי. וביותר על הבאת הדברים בסגנון מכובד ומכבד
איש_ספר כתב:הרב פלגינן הוא מהכותבים המוערכים והנעימים בבימ"ד, ובכ"ז אני נאלץ לנקוט עמדה שכנגדו על כל דבריו.
.[/size]
קו ירוק כתב:ועדיין הבעת ביקורת ספציפית בלי הכלה. כי גם השקפה נאותה על האופן בו אנו מתנהלים ומנהלים את חיינו - חשובה לאין ערוך.
ולאאע"ה ע"ה היה 400 פרקי מסכת ע"ז, וחז"ל הסתפקו בחמשה. וממילא כל תקופה וענינה.
כמובן שלא המדובר על ריפוי בעיסוק, ולא את היחידים שבכל העולם אנו מתקנים.
דרומי כתב:לפלא עליך, הרי זה כל ההבדל בין הלכה להשקפה!
היכן מצאת בדבריי את הציטוט הנ"ל? אני רק סתרתי את התזה המושמעת הרבה לאחרונה כאילו מי ש'ייצר' והמציא את ההשקפה הם לבלרים ועורכי עיתונים, ואכן גם ר' משה שינפלד לא ברא את ההשקפה אלא ביטא אותה היטב ודברר את רעיונותיה בעיתון, וכן שאר הכותבים בעיתונות החרדית, לפחות זו הממוסדת, אמורים לבטא איזה אג'נדה המוכתבת מלמעלה.יונת אלם כתב:לפלא על הרב הנוטר שאומר שבעלי השקפה אין מקומם בעיתונים, וכי רבי משה שנפלד זצ"ל היכן פרסם את מאמריו בהוראת מרן הגרי"ז? והגרח"ש קרליץ זצ"ל היכן? והגרי"א וולף זצ"ל היכן? והגר"ש וולבה צ"ל היכן?
נוטר הכרמים כתב:לאחר שעיכלנו את התובנות של פותח האשכול על כל המגרעות של 'אנשי ההשקפה', ומתוך תקוה שתגיע ההזדמנות המתאימה בקרוב לדון 'מאי השקפה', [לאחר שבינתיים כבר עשרות שנים לא הצליחו כ"כ להסביר לנו מה זה חסידות או מה זה מוסר] ברצוני לחלוק עמכם את הרהורי לבי.
נאמן למציאות אותה אני חווה וחי, אישית וציבורית, בתוך עמי (ההשקפתיים דייקא) אנכי יושבת, אינני שותף בשום פנים ואופן לתיאוריה לפיה אנשי ההשקפה הינם עורכים ועיתונאים במקרה הטוב, או משועממים ו'נייסנים' במקרה הגרוע. יתכן שיש להם השפעה, אולי אפילו גדולה יחסית. אולם אין לי שום ספק שהדבר הזה שורשו ויסודותיו בגדולי הדור (לא כולם), ת"ח עצומים וראשי העם.
העיתון או העסקנים מבטאים ומוציאים אל הפועל את המגמה, ברור שיתכנו הקצנות ושימוש מוגזם ע"י בעלי אינטרסים וגורמי שליטה, עם הזמן, וזה קורה בכל מקום שהוא, אבל הכיוון העקרוני של ה'השקפה', שבבסיסה ישנה איזו שהיא הכוונה צמודה, 'זה הדרך לכו בה', ושלילה תקיפה יותר של האחרים בא מלמעלה למעלה.
לכן מבחינתי בעלי ההשקפה 'שלי' ומה שאני מכיר אינם עורכי עיתונים או כותבים שונים למיניהם, כמו גם עסקנים ומובילי דעת קהל.
אנקוט חמישה 'בעלי השקפה' שהכרתי די מקרוב, מהם מקרוב ממש, ומהם יותר מרחוק. מרן הרב שך. מו"ר הגרמ"י ליפקוביץ. מו"ר הגר"ש אויערבאך. הגרד"צ קרלנשטיין. הגרמ"מ שולזינגר. זכר צדיקים וקדושים לברכה.
לענ"ד, הם ייצגו מאוד את הדרך השמרנית יותר, וגם לחמו כל אחד בדרכו נגד כל מיני יוזמות. הם התבלטו מאוד ב'נגד' שלהם. (היום יהיו שישכתבו על הגרמי"ל זצ"ל, כל מי שקצת מכיר את הלך הרוח ואת איגרותיו הרבים יבין על מה מדובר. ומי שלמד אצלו בישיבה, כמוני הקטן, אינו נזקק לויכוחים).
כל הרשימה הזאת זכו לקיתונות של טרוניות ומירמור כנגדם, מי בגלוי ומי בצורה שקטה ונסתרת. בקצת העמקה והתבוננות נגלה שכל הרשימה הזאת התבלטה מאוד בעשיה הברוכה והמרובה שלהם בהמון שטחים. לצד הביקורת התקיפה והכוללת שנשמעה מפיהם והשמרנות שייצגו לאורך כל הדרך, ניתן לזקוף להם המון זכויות ב'יש' וב'חיובי'.
אנקוט ממש בקצרה.
את הרב שך אין צורך להציג. זכורני שבילדותי על כל דבר חדש שצץ, בעטיפות הכי יפות, היו רק מחכים שהרב שך יצא נגד... כמדומני שאין עוד מישהו שיצא בחייו נגד כ"כ הרבה מוסדות ואנשים. וראה זה פלא, מי הקים ויסד יותר ממנו בחצי יובל האחרון, ובכל השטחים.
ר' מיכל יהודה זצ"ל, עם שהיה שמרן קיצוני, והיה לו קשה להכיל אפילו את ה'מודרנים' הפשוטים. בזמני, הוא נלחם שלא ילכו לחברון ולחברותיה. מי היה מסור לחינוך הנוער בישיבות הקטנות יותר ממנו? אצל מי קמו ונפתחו מוסדות רבים רבים לאשכנזים ולספרדים, ומי הקדיש שעות ארוכות ונתן את כל לבו הרחום לכל בעיות החינוך?
מו"ר זצוק"ל הכ"מ. מכחישי ההיסטוריה עמלים רבות למחוק את שאריות ושרידי האיזכורים וההנצחות למי שעמד מאחורי הקמת מיזמים ומפעלים אדירים וסייע משמעותית, ממש גדולות ונצורות בכל המובנים. לדוגמא הקמת העיר החרדית בית שמש, סמינר הרב מנדלסון, ממלכת 'עטרת שלמה', ת"ת חכמת שלמה בירושלים, ועוד אין ספור ישיבות קטנות וגדולות.
שלא לדבר על עשיה בלתי פוסקת ליחידים, מאות נדכאים ושבורי לב מצאו אצלו אוזן ולב קשובים ועזרה ממשית.
הרב קרלנשטיין זצ"ל. קחו אותו בהשוואה לכל ראשי הישיבה שכיהנו עמו במקביל, ולשאר בני גילו במקומות אחרים, הרי נודע בעסקנותו הרבה בכל דבר שבקדושה בעיר אשדוד. לא רק במלחמות נגד פירצות, אלא במפעלי קירוב אדירים. (אפשר לברר אצל הרב ירחמיאל קראם שליט"א).
ואחרון חביב, ר' משה מרדכי, חוץ מהעובדה הידועה לכל שהיה הגבאי צדקה וחסד הכי גדול בכל איזור המרכז, והקדיש לזה שעות רבות מזמנו היקר, הרי שבמשך שנים היה אומר שיעורים ודרשות בכל הארץ, ובהם היה עושה נפשות לשלוח רק לישיבות קדושות וכו'.
אצל כל הרשימה הנ"ל התייחסתי רק למקצת שבמקצת מן החלק ה'עסקני' כביכול שראינו אצלם, וזאת מלבד הרבצת תורה והעמדת תלמידים לאלפים ולרבבות, כל אחד במקומות התורה בהם למד ולימד.
בהתאם לכל האמור, לענ"ד, החלוקה של פותח האשכול היא מופרכת מיסודה. והרגשת הלב שלי היא שאיפכא מסתברא, ובהווה ראינו שדווקא בעלי ההשקפה הם היו אלו העירניים יותר והאיכפתיים יותר לצרכי הציבור, עשו ועישו יותר מאחרים, בלי לזלזל ולהמעיט חלילה בערך של מישהו.
והאמת היא, שגם העסקנים ואנשי הציבור היותר שמרנים לא עשו פחות מאלו הליברליים יותר, אבל החלק הזה הוא באמת לא חשוב.
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 63 אורחים