ועיין עוד תשובות והנהגות ב, רד.ובמק"א דנתי, למאי דכתבו הפוסקים דה"אחד תרגום" היינו תרגום אונקלוס או רש"י, והנה לכאורה פשוט דתרגום אונקלוס צריך לקרוא בפיו דוקא ולא מספיק בהרהור, ולפ"ז אולי גם כשלומד רש"י לתרגום הדין כן, שיש להוציא בפה לצאת חובת שנים מקרא ואחד תרגום, ולא מצאתי ד"ז בפוסקים, ויש לחלק שרש"י הוה פירוש ומועיל נמי בעל פה, לא כן התרגום הוא כפשוטו, ובמקום מקרא עומד וצריך בפה כמוהו
אם לומד הרש"י במקום התרגום צריך שיוציא בשפתיו את פרש"י על כל פסוק את תוכנו.
נושא ונותן כתב:בפשוטו הצורה שאנו קוראים תרגום היא כמעשה קריאה, ומקפידים לקרותו בפה ולא כלימוד ע"י העינים, והראיה הגדולה היא שרובנו לא מבינים את הנאמר שם ומ"מ בפשוטו יוצאים יד"ח, דסו"ס יש כאן קריאת תרגום העונה על תקנת חז"ל.
והנה עיקר הלימוד של מקרא הוא, לימוד פרשת השבוע עם פירוש רש"י ז"ל בכל שבוע. איתא באורחות חיים לרבינו הרא"ש (יום ב, אות לז) שציוה לבניו ללמוד פרשת השבוע עם פירוש רש"י... ואל יאמר האדם הנה אני מעביר הסדרה שנים מקרא ואחד תרגום ובזה יוצא אני ידי חובתי, לא כן הדבר. כי בזמן הגמרא היה אז התרגום לימוד גדול ונכבד, שעל ידו הבינו ההמון את התורה , מה שאין כן אצלנו בימינו אלה, אין אנו יוצאים ידי חובה בתרגום לפי שאין המוני אחינו בני ישראל מבינים אותו, וצריכים אנו לביאור נכבד שיפרש היטב את תורתנו הקדושה, וביאור כזה הוא פירוש רש"י. והוא אצלנו מדינא, במקום התרגום שמלפנים.
אודות ידיעת המקרא, בודאי צריך כל איש ישראל לידע בכל שבוע הסדרא ופירושה לפי כח שכלו, ומה שנהגו בכל ישראל לקרוא שנים מקרא ואחד תרגום היינו משום שעל ידי זה יתבונן בהמקרא ויתן לב להבין, אבל אם לא השיג ידיעה על ידי זה מחוייב להתבונן ולדעת, ואז יהיה נחשב לו שלמד מקרא. דבלאו הכי, אם לא הבין מה שאמר ומה שלמד לא נחשב ללימוד כלל.
נושא ונותן כתב:והראיה הגדולה היא שרובנו לא מבינים את הנאמר שם
דורשי יחודך כתב:איפה עוד מוכח בפוסקים?
החושב כתב:דורשי יחודך כתב:איפה עוד מוכח בפוסקים?
בשו"ע הרב בהלכות תלמוד תורה כתוב שכאשר אדם לומר ואינו מוציא בפה - אינו יוצא ידי חובה. זה בערך הלשון, ועיין שם (לא זוכר כעת באיזה פרק)
דרומי כתב:ההיתר שלא להוציא בשפתיים הוא משום שלפעמים זה מקשה על הריכוז בעומק ההבנה.
וא"כ כשמדובר על שמו"ת שמלכתחילה אין בו עיון של ממש - פשוט שצריך להוציא בשפתיו ואין היתר להתחמק מזה.
מקדש מלך כתב:כוונת הרב הדרומי פשוטה "אלו שאינם מקפידים להוציא בפה" אינם סוברים בהכרח דלא כשלחן ערוך הרב, אלא גם השלחן ערוך הרב מודה שמותר להרהר כשמועיל להעמקה.
מה שאין כן בקריאת שנים מקרא ואחד תרגום, שודאי אינו מפריע להעמקה.
ואין הדברים אמורים כלפי פסוקים החולקים עליו.
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 62 אורחים