וכמדומה שהרמ"ה הקדים כאן את האחרו', במה שיסדו בגדר הדין של תברא ושתייה.יד רמה סנהד' דע"ב כתב:ודקא קשיא לך ומאי שנא התם דמיחייב אגזילה בתרייתא ומאי שנא הכא דלא מיחייב אגזילה בתרייתא אמרי התם כי מיחייב אגזילה בתרייתא משום דההוא ממונא דמיחייב השתא בגויה אי הוה שכיח בשעת גזילה קמייתא הוה מיחייב נמי בגויה אבל הכא ההוא מידעם דמיחייב בגויה בגזילה דבתרייתא איתי בגזילה קמייתא ואפי' הכי פטריה רחמנא עילויה הילכך תו לא מיחייב עליה בגזילה בתרייתא דהא איפטר ליה עילויה מעיקרא והא דאמרינן לקמן (ע"ג ב) כגון שבא עליה שלא כדרכה וחזר ובא עליה כדרכה דאלמא אף על גב דמדינא הוה מיחייב אביאה ראשונה כדבעי למימר קמן ומשום דניתן להצילו בנפשו הוא דמיפטר כי חזר ובא עליה מיחייב אביאה שניה שאני התם דתרי חיובי נינהו דהא אי לאו דהוה מתחייב בנפשו הוה משלם תרי קנסי מידי דהוה אהיכא דבאו עליה שנים אחד שלא כדרכה ואחד כדרכה כדאיתא בפרק אלו נערות (מ' ב) הילכך לאו חדא חיובא אריכא הוא אבל הכא דאי נמי לא הוה מתחייב בנפשו מעיקרא לא מיחייב אלא חד תשלומין כוליה חדא אריכא הוי.
וקדם בזה להנתיבות המפו' בסי' לד.יראים סי' קסט כתב:ואם שינה אותה גזלן ישיב דמים כשעת שינוי שעד שעת השנוי היתה ברשות הנגזל כדתנן בב"ק [צ"ג ב'] הגוזל עצים ועשאן כלים צמר ועשאן בגדים משלם כשעת הגזלה. פי' בשעת שנוי הגזלה, כדאמר רבא בשלהי המפקיד [מ"ג א'] האי מאן דגזל חביתא דחמרא מחבריה מעיקרא שוייא זוזא ולבסוף שויא ד' זוזי תברא או שתיא משלם ד' זוזי. מאי טעמא כיון דכי איתא הדרא למרא בעינייהו ההיא שעתא דתבר לה קא גזיל לה. וטעמא דקני' בשנוי כדאמר רבא בב"ק במרובה [ס"ו א'] אמר רבא שנוי קונה
עושה חדשות כתב:חידוש מעניין מופיע בסוף שו"ת מהרי"ל דיסקין, הנה:
וקדם לו בקצרה הסמ"ק, מצוה רכה -
ואמרינן (שבועות ל') כי בכלל זה לדון חבירו לכף זכות שמתוך שידונו לכף זכות יחשוב אין חוטא רק אני וישוב לבוראו פן יכריע כל העולם לחובה
עושה חדשות כתב:האחרו' הק' (רעק"א נתיבות וכו'), לגבי מי שאמר לא לויתי, ובאו עדים שלוה ופרע, דמחייבי' ליה מדין הודאת בע"ד, כי כל האומר לא לויתי כאומר לא פרעתי, דהרי המלווה שתבעו שלא פרע, מודה בזאת שהעדים שקרנים הם, ונפסלו תוכ"ד לעדותם על ההלוואה.
קו' זו הק' כבר המאירי בב"ב קכח: העתקתי בעבר את דבריו בסוף ההודעה הזו - http://forum.otzar.org/forums/viewtopic ... it#p287611
המג"א סי' תקנ"ד ס"ק י"ד כתב: ונ"ל דכשהולך בעגלה או רוכב צריך לחלוץ וכו' עכ"ל. ובודאי אלמלא ראה המג"א דברי הגאון המחבר לא היה כותב כל כך בפשיטות להיפך. גם הא"ר מפקפק בדברי המג"א, אמנם נראה דדברי הגאון אינם רק באינו יכול לרכוב בלי מנעלים אבל ביושב בעגלה גם הוא מודה דאסור בנעילת הסנדל, ואף על גב דבעלמא יושב בעגלה חד דין אית ליה עם רוכב כמ"ש הג"ה מרדכי פ"ק דערובין והט"ז בי"ד סי' רמ"ב ס"ק י"א, מ"מ הכא זיל בתר טעמא וכסברת המג"א בס"ק הנ"ל, ואולי מה דנקט הרב טעמא דרוכב כמהלך דמי לאו דוקא וקאי על מה דפסקינן כן ספ"ק דקדושין (דף ל"ג) כי אם לישנא בעלמא נקיט (שה"ל)
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 197 אורחים