משולש כתב:כדאי לקרוא בעיון את דברי הרגש שכותבים כל תלמידי הגר"א במכתב אל הגולה בשנת תק"ע. והקורא הישר יראה שמטרת עלותם לארץ ישראל היתה לרומם את קרן השכינה ולהוציא את ארץ ישראל מחורבה ומשממותה ולעורר האהבה הישנה לקראת הגאולה השלמה.
https://tablet.otzar.org/he/pages/?&res ... ook=151276
משולש כתב:אם תראה את הדברים לתלמיד חכם ממוצע, הוא יגיד לך שהם מבית מדרשו של הרב קוק.
הארץ מבשרת, הארץ מתעוררת, ארץ מה לשון אומרת:
זכרתי ימים הייתי ממלכת גברת, ביד השם עטרת תפארת,
גם עתה בי לא שום דבר נחסרת, בי התורה מתבררת,
בי היראה מתגברת, בי הנשמה משוחררת
מעוונותיה החקוקים בעט ברזל ועופרת,
ומדוע אני שחרחורת, בזויה מכבודי ושוממה מיושביי, ואני שכולה וגלמודה?
הלא אני ארץ חמדה, חמדת העליונים והתחתונים... מדוע אני מושפלת לכל דבר
שבקדושה להיות אחרון באחרונים ולא ראשון בראשונים?...
אמת מה נהדר ישיבת הארץ הטובה! אמת מה נפלא חיבת ארצנו!
אמת מה נאה קודש זיו הדר ישיבתה והליכתה,
שבתה וקימתה, שלותה ושלימותה! גם בחורבנה אין דמיונה,
בשממותה אין כמותה, בשלוותה אין כמוה,
טוב עפרה ואבניה, טוב תבואתה ופירותיה וירקותיה, טוב זכות אויריה,
טוב השגת תורתיה, טוב ריבוי מצותיה, טוב טהרת קדושתיה
טוב הליכות ד' אמותיה...
ולמה לא תעלו חורבנות ירושלים על ראש שמחתכם?
הלא תזכרו, הלא תבינו השבועה מימי קדמונים אם אשכחך ירושלים וגו'
מדוע היא נשכחת כמת מלב ולא מוצלחת?
שכחת הארץ הקדושה גורם חס ושלום אריכות הגולה...
ועד מתי לא תרוחם ירושלים. ועד מתי תרד קרן כלילת יופי עד ארץ,
ואין איש שם על לב, על ימין המלך כי הושב אחור מפני אויב...
והעיר הקדש אשר היתה משוש לכל הארץ נמסרה בידי נכרים.
משולש כתב:אחרי שכתבת לעיל: הם כלל לא כותבים על הוצאת אר"י מחורבנה ושממונה הגשמי אלא הרוחני, הבאתי לך רק כמה ציטטות שמדברות על ההיפך ויש עוד הרבה.
ברור שאצל תלמידי הגר"א יישוב ארץ ישראל חיבתה ובנינה והרמת קרן התורה חד הוא. המזרחיסטים עשו עיקר את ישוב ארץ ישראל, ולצערינו הרבה מהחרדים שכחו מה זה חיבת ציון וירושלים. ומתביישים לדבר בשבח ארץ ישראל ויישובה פן יחשדוך בציונות.
על כגון זה נאמר אל תיתן לעובדות לבלבל אותך
משולש כתב:הם לא קוראים?
זה מה שהם עשו בפועל. עלו לארץ במסירות נפש עילאית שאין לתאר קנו שדות בנו בתים ואח"כ ייסדו שכונות חדש. רמ"מ לקח על עצמו חובות נוראיים בשביל לגאול את החורבה בשביל להוציא את ירושלים מחורבנה ולקרב בכך את הגאולה, וכו' וכו' וכו'.
משולש כתב:הם לא קוראים?
זה מה שהם עשו בפועל. עלו לארץ במסירות נפש עילאית שאין לתאר קנו שדות בנו בתים ואח"כ ייסדו שכונות חדשות. רמ"מ לקח על עצמו חובות נוראיים בשביל לגאול את החורבה בשביל להוציא את ירושלים מחורבנה ולקרב בכך את הגאולה, וכו' וכו' וכו'.
משולש כתב:הבנתי את הרעיון. תלמידי הגר"א היו ירושלמים שלעפערס שעניין אותם רק לשבת כל היום בכולל ולגמור את החודש ולכן היו צריכים לעשות גימקים כמו קופת העיר ובשביל זה קנו איזה שדה בצפת ושמו על זה תמונה של הגר"א, ואח"כ כשהגימיק הזה לא עזר הם שלחו מכתב לעשרת השבטים בשביל לעורר את הציבור, ומשזה לא עזר הם קנו את החורבה...
יפה, עכשיו הכל מובן.
משולש כתב:אתה פשוט לא מסוגל לחשוב שיהודים עבדו פעם בשדות, כן פשוט עבדו בשדה וקיימו מצוות התלויים בארץ ואח"כ עלו לרגל ושמחו עם הפירות האלו, כן יהודים פשוטים של פעם...
איש-אחד כתב:משולש כתב:סליחה עמוד י"ד-ט"ו בספר.
הקטע אודות ר׳ הלל מלא בפרטים מוטעים (ושקריים?) להלן כמה מהם:
א. הקהילה הספרדית בירושלים בעת בואם של הפרושים לעיר היתה עשרות פעמים יותר גדולה מ"עשרים ספרדים" עם הרבה בתי כנסיות וישיבות וכו׳, זה פשוט מגוחך לחלוטין.
משולש כתב:תלמידי הגר"א עסקו במסחר. כמו ר' בנימין משקלוב. וגם הפרושים הראשונים שבאו לארץ ישראל כמו רש"ז צורף שמיד בהגיעו לירושלים פתח שם חנות של צורפות. ודאי שהיו גם הרבה עמלי תורה.
משולש כתב:בספר התקנות והתעודות לבית מדרש אליהו, ביוזמת ר' אליהו לנדאו נכדו של ר' יעקב משה נכד הגר"א, משנת תרנ"ז, בעמוד השער הפנימי כתוב:
"ואולם בירושלים עיה"ק אשר מרן ז"ל קדוש ונשגב להם בייחוד באשר הוא [הגר"א] ירה אבן פינה ליסוד הישוב ע"י תלמידיו הק' זי"ע.
ובעמ' י' כתוב:
כן השגיח עלינו ה' הטוב בדור אבותינו, ושלח לנו ממרום איש כמלאך נאדר בקדש, לטעת בארץ ויושביה אילנא דחיי, ה"ה מרנא הגאון החסיד האמיתי רבנו אליהו מווילנא זצוקל"ה... והשני בקודש [אחר לימוד תורה] אהבתו לאה"ק אהבה בלתי מוגבלת בהונו ואונו לנסוע לאה"ק ומשמיא דקא עכבי ליה, והוא הראשון לציון ולירושלים וליסוד ישוב ארה"ק ואחריו נהרו התלמידים זיע"א.
ר' יצחק זאב ידלר, בעל ספר תפארת ציון על המדרש, עלה ארצה בתרמ"ז מליטא יחד עם ר' אלעזר לנדא נינו של הגר"א. בנו ר' בן ציון ידלר, המגיד הירושלמי, סיפר על עליית אביו. והקב"ה הזמין לו אנשים מכובדים לנסוע בצוותא לארץ הקדש, ובתוכם היה הגאון הישיש הר' אלעזר לנדא זצ"ל בן הגאון ר' יעקב משה זצ"ל בנו של הגאון ר' אברהם זצ"ל בנו של האדמו"ר הגר"א מווילנא זצלל"ה, והיה שמח שמחה גדולה על שהקב"ה הזמין לו לנסוע בצוותא עם נכדו של הגר"א מווילנא שהוא היה הראש והראשון לעורר את קדושת הארץ וזירז את תלמידיו לנסוע אל ארץ הקודש. ובמקום אחר סיפר ר' בן ציון ידלר והוסיף עוד על עליית אביו: לאחר פטירת הגר"א זיע"א קראו תלמידיו לאסיפה גדולה בעיר שקלאב, וקבלו לקיים רצון רבם, ובשנת תקס"ח עלתה קבוצה גדולה מהם לא"י... לאור זה הייתה מרגלא בפי אאמו"ר[=אדוני אבי מורי ורבי] כל זמן הנסיעה: בזכות הגר"א ופעולותיו למען העליה לאר"י יוליכנו הקב"ה לשלום.
על עלית תלמידי הגאון כתב הרב חרל"פ במאמרו לעת דודים:
"מגמתו של מרן הגר"א להתעוררות ישוב זה ועליית תלמידיו היה ג"כ כדי להחיש קץ המגולה הלזה".
ובמאמר עליית אליהו כתב הרב חרל"פ:
הופעת נשמתו של אדוננו הגאון בעולמנו, כפי מה שמקובלנו מפה לאוזן, היה בשביל שלושה דברים:
א) לשמור על דרך עץ החיים, זו התורה...
ב) ללמד אורחות חיים... ולא להלוך אחרי הפלפול...
ג) השיבה לציון משכן כבודו ולירושלים בית מקדשו...
כי ארץ ישראל היא כסוכה שמצוותה תעשה ולא מן העשוי כדי לקיים ויהי בשלם סוכו ומעונתו בציון, בקיבוץ גלויות ע"ד [=על דרך] קץ המגולה... זאת הייתה מגמתם של רבנו הגר"א ותלמידיו בעבודת יסוד הישוב בארה"ק.
גם ר' ישעיה חשין שנפטר בשנת תשט"ו כתב ברשימותיו:
צריכים קודם ללמוד הרבה את היסוד הרוחני שלהם את 'סערת אליהו' רבם הגר"א לקיבוץ גלויות וישוב ארה"ק שזה היה יסוד היסודות שתלמידיו מסרו את נפשם ובאו באש ובמים בכדי לקרב את הגאולה במצות רבם80.
משולש כתב:בשנת -ה'תקצ"ט (1839), חכר מרדכי סלומון יחד עם שותף מהעדה הספרדית, שטח בכפר הערבי אל-מנסורה (בקרבתו הוקמה בהמשך המושבה מזכרת בתיה עקרון), והקימו בו משק חקלאי.[4] על סמך התנסות זאת חיבר תזכיר בצירוף תוכנית מפורטת בדבר ייסוד כפר חקלאי בארץ ישראל. את התזכיר העביר לשר משה מונטיפיורי בעת שהשר ביקר בירושלים. למעשה ביקש סלומון ממונטיפיורי עזרה לביצוע תוכנית התיישבותית במיוחד על ידי קבלת רישיון מאת איברהים פאשה ממצרים, השליט בארץ ישראל באותן שנים, ובהעמדת שומרים חמושים להגן מפני שודדים. תוכנית זו לא התממשה בין היתר גם מפני שאיברהים פאשה איבד את שלטונו שחזר לידי העות'מאנים.
ר' יושעה ריבלין:
– – – כבר הגדנו והשמענו, כי כל מרום תקותנו וכל אדיר חפצנו הוא להחליף לאט לאט את החיים של התמיכות בחיים של עבודה ויגיע כפים וככל אשר כבר החלנו לעשות במקצוע זו, וכבר עוררנו על ככה זה כמה פעמים את לב כל קהל הגולה. ולוא לא עמד הזמן ומקריו לשטן על דרך האושר הזה, כי אז בעזרת נדיבי אמונים אשר לא פסו מעמנו היינו הולכים וצועדים בצעדים יותר גדולים ובפסיעות יותר נמהרות להגיע אל מחוז חפצנו אשר אליו עיני כולנו נשואות יום יום להגיע אליו בישע אלקים.
ומה מאד גדלה שמחתנו בהתבשרנו כי דברינו אשר דברנו בענין הטבת מצב יושבי ארצנו הקדושה בסדרים יותר נאותים ובחרושת המעשה ובתורה שעמה מלאכה, לא שבו ריקם ומצאו אזנים קשובות. אלה מפה, גדולי ארץ רוסיא, יצאו חושים בתקנות הגאונים והזהירו את העם למחות על כל הנוגע במוכן לעניי אה"ק היושבים על התורה והעבודה ולבלי לעשות קופה חדשה למצוה חדשה; ואלה מפה, גדולי ישראל ועשירים משאר מדינות קמו והתעודדו וחברו יחדו בחבת הקדש, ליסד ועד חדש ולקבץ נדבות חדשות, מבלי נגוע בהישנות להכין בציון מזבח חדש אשר יאיר אור חדש על יושביה ויתן עבודה לעובד ולחם לאוכל אשר אין לו כח לעבוד עבודה גשמית, ואמרנו ברוך מציב גבול אלמנה. ומקרב הלב נברך בשם כל קהלות עדתנו את גדולי המעשים ההם כי יצליחו במפעליהם ונישא כפינו אל דביר קדשנו בתפלה אחת קצרה ונחוצה, כי כמחשבותיהם הרצויות כן ירצה פעלם ומעשיהם ואל יכשלו עוד בבני אדם שאינם הגונים להוציא על ידם מחשבתם אל הפועל, ככל אשר כבר נכשלו כמה גדולים וחכמים ועשירים, ותחת חטה יצא חוח.
מבוא ל"שמש צדקה" חוברת שביעית, תרמ"ח.
משולש כתב:איש-אחד כתב:משולש כתב:סליחה עמוד י"ד-ט"ו בספר.
הקטע אודות ר׳ הלל מלא בפרטים מוטעים (ושקריים?) להלן כמה מהם:
א. הקהילה הספרדית בירושלים בעת בואם של הפרושים לעיר היתה עשרות פעמים יותר גדולה מ"עשרים ספרדים" עם הרבה בתי כנסיות וישיבות וכו׳, זה פשוט מגוחך לחלוטין.
ר' משה מונטיפיורי באוקטובר 1827 (תקפ"ז) נסע בפעם הראשונה לארץ ישראל, באוניית מלחמה בריטית שהביאה אותו לאלכסנדריה. במצרים נמסר לו על מצב הביטחון בארץ, תקופה שבה היו מרידות נגד השלטון. בנוסף לכך הוא חלה וסבל משינויי האקלים. בכל זאת שמח "לצאת ממצרים" והגיע ליפו. בירושלים הוא מצא "50 משפחות ספרדים, 40 אשכנזים ו-200 אלמנות זקנות – בעוני ובחוסר כל". (מתוך ספר זכרונות מונטיפיורי ורשא תרנ"ח)
איש-אחד כתב:משולש כתב:בספר התקנות והתעודות לבית מדרש אליהו, ביוזמת ר' אליהו לנדאו נכדו של ר' יעקב משה נכד הגר"א, משנת תרנ"ז, בעמוד השער הפנימי כתוב:
"ואולם בירושלים עיה"ק אשר מרן ז"ל קדוש ונשגב להם בייחוד באשר הוא [הגר"א] ירה אבן פינה ליסוד הישוב ע"י תלמידיו הק' זי"ע.
ובעמ' י' כתוב:
כן השגיח עלינו ה' הטוב בדור אבותינו, ושלח לנו ממרום איש כמלאך נאדר בקדש, לטעת בארץ ויושביה אילנא דחיי, ה"ה מרנא הגאון החסיד האמיתי רבנו אליהו מווילנא זצוקל"ה... והשני בקודש [אחר לימוד תורה] אהבתו לאה"ק אהבה בלתי מוגבלת בהונו ואונו לנסוע לאה"ק ומשמיא דקא עכבי ליה, והוא הראשון לציון ולירושלים וליסוד ישוב ארה"ק ואחריו נהרו התלמידים זיע"א.
ר' יצחק זאב ידלר, בעל ספר תפארת ציון על המדרש, עלה ארצה בתרמ"ז מליטא יחד עם ר' אלעזר לנדא נינו של הגר"א. בנו ר' בן ציון ידלר, המגיד הירושלמי, סיפר על עליית אביו. והקב"ה הזמין לו אנשים מכובדים לנסוע בצוותא לארץ הקדש, ובתוכם היה הגאון הישיש הר' אלעזר לנדא זצ"ל בן הגאון ר' יעקב משה זצ"ל בנו של הגאון ר' אברהם זצ"ל בנו של האדמו"ר הגר"א מווילנא זצלל"ה, והיה שמח שמחה גדולה על שהקב"ה הזמין לו לנסוע בצוותא עם נכדו של הגר"א מווילנא שהוא היה הראש והראשון לעורר את קדושת הארץ וזירז את תלמידיו לנסוע אל ארץ הקודש. ובמקום אחר סיפר ר' בן ציון ידלר והוסיף עוד על עליית אביו: לאחר פטירת הגר"א זיע"א קראו תלמידיו לאסיפה גדולה בעיר שקלאב, וקבלו לקיים רצון רבם, ובשנת תקס"ח עלתה קבוצה גדולה מהם לא"י... לאור זה הייתה מרגלא בפי אאמו"ר[=אדוני אבי מורי ורבי] כל זמן הנסיעה: בזכות הגר"א ופעולותיו למען העליה לאר"י יוליכנו הקב"ה לשלום.
על עלית תלמידי הגאון כתב הרב חרל"פ במאמרו לעת דודים:
"מגמתו של מרן הגר"א להתעוררות ישוב זה ועליית תלמידיו היה ג"כ כדי להחיש קץ המגולה הלזה".
ובמאמר עליית אליהו כתב הרב חרל"פ:
הופעת נשמתו של אדוננו הגאון בעולמנו, כפי מה שמקובלנו מפה לאוזן, היה בשביל שלושה דברים:
א) לשמור על דרך עץ החיים, זו התורה...
ב) ללמד אורחות חיים... ולא להלוך אחרי הפלפול...
ג) השיבה לציון משכן כבודו ולירושלים בית מקדשו...
כי ארץ ישראל היא כסוכה שמצוותה תעשה ולא מן העשוי כדי לקיים ויהי בשלם סוכו ומעונתו בציון, בקיבוץ גלויות ע"ד [=על דרך] קץ המגולה... זאת הייתה מגמתם של רבנו הגר"א ותלמידיו בעבודת יסוד הישוב בארה"ק.
גם ר' ישעיה חשין שנפטר בשנת תשט"ו כתב ברשימותיו:
צריכים קודם ללמוד הרבה את היסוד הרוחני שלהם את 'סערת אליהו' רבם הגר"א לקיבוץ גלויות וישוב ארה"ק שזה היה יסוד היסודות שתלמידיו מסרו את נפשם ובאו באש ובמים בכדי לקרב את הגאולה במצות רבם80.
ייחוס עליית הפרושים לציווי מהגר"א נזכר לראשונה אצל ר׳ יאשע ריבלין בתרמ"ו (אם אני זוכר את התאריך נכונה), רק ממנו ואילך אנו מוצאים טענות שכאלו.
מה גם אם כבר דיברנו על אגרת תק"ע, איפה הציווי מהגר"א? זה המקום הכי מתאים שיזכירו ציווי שכזה, כשהם באים לשכנע שיתרמו להם ואף מזכירים את הקמת בימ"ד על שם הגר"א, אבל באופן "תמוה למדי" לא מזכירים את הציווי כביכול של הגר"א, טענה שהיתה יכולה בהחלט לעזור להם בגיוס התרומות.
משולש כתב:איש-אחד כתב:ייחוס עליית הפרושים לציווי מהגר"א נזכר לראשונה אצל ר׳ יאשע ריבלין בתרמ"ו (אם אני זוכר את התאריך נכונה), רק ממנו ואילך אנו מוצאים טענות שכאלו.
מה גם אם כבר דיברנו על אגרת תק"ע, איפה הציווי מהגר"א? זה המקום הכי מתאים שיזכירו ציווי שכזה, כשהם באים לשכנע שיתרמו להם ואף מזכירים את הקמת בימ"ד על שם הגר"א, אבל באופן "תמוה למדי" לא מזכירים את הציווי כביכול של הגר"א, טענה שהיתה יכולה בהחלט לעזור להם בגיוס התרומות.
ר' יושעה כבר מדבר על זה בפזמונים משנת תרי"ב..
מכל מקום גם במכתב של הפרושים משנת תק"ע הם רומזים על הגר"א. שכותבים שצריכים ללמוד מהצדיקים נ"ע שעסקו ביישוב ארץ ישראל יש מהם שנשקו לעפרה ויש שסקלו מסילותיה, רמז ברור לגר"א שהכין הדרך ליישוב.
משולש כתב:נוסח הפזמונים בכלל לא מודרנית, נוסח תלמידי הגר"א הרבה יותר מודרנית מאשר הפזמונים...
יש כמה מילים שהוא טוען בהקדמה שהם מודרניות כמו אנטישמיות ולקוסוס אך באוצר הספרים מצאתי שהם מוזכרים כבר בשנים אלו בכמה ספרים, אגב, מוכח מגוף הפזמונים שחלקם הוא כתב בסוף ימיו ולא כולם נכתבו בשנות תרי""ב-תרי"ז. למשל את העניין של הבלאגן בחלוקה וכו'.
לטעון שמישהו זייף חיבור שלם של פזמונים עם הר"ת של ר' יושעה וגימטריא שלו בכל שורה, זה הזייה מטורפת. אם כבר לזייף היו עושים זאת על שם הגר"א או ר' הלל מה פתאום נדבקו על ר' יושעה. יש שם כמה פזמונים שפשוט מביישים את דמותו של ר' יושעה כגון שטוען באחד הפזמונים שאמרו עליו שהוא הוזה הזיות וחולם חלומות וכו' וכו'.
משולש כתב:לגבי הגר"א יתכן שביקש לא לערב את שמו מסיבותיו הוא כמו שכתוב בקול התור שפעולות משיח בן יוסף הם בצינעא וכו'. לא יתכן שיותר מעשרה מגדולי תלמידי הגר"א יעלו לארץ ישראל בעידוד גדול תלמידו ר' חים מוולוזין בלי שהיתה להם ברירות שזו דעת ורצון רבם.
משולש כתב:בכל מקרה לי אין שום נפקא מינא אם ר' יושעה כתב זאת בתרי"ב או בתרמ"ו. אם הוא כתב כן אז כך הוא סבר וקיבל ר. אגב במכתב בתרמ"ו שם רואים כמה הוא היה מונח בפרטי פרטים של העלייה של תלמידי הגר"א בכל פרט כמה זמן נסעו וכו' וכו'.
משולש כתב:אלא שאני מעדיף להאמין לר' יושעה שעדיין חי עם בני תלמידי הגר"א ולא לסמוך על הפרשנות שלך..
איש-אחד כתב:משולש כתב:אלא שאני מעדיף להאמין לר' יושעה שעדיין חי עם בני תלמידי הגר"א ולא לסמוך על הפרשנות שלך..
אין בעיה זכותך כמובן, בפרט אם מדברים על פרשנות.
בינתיים עיקר הויכוח בינינו הוא על עובדות, ואתה מצליח היטב לא לתת להן לבלבל אותך..
משולש כתב:איש-אחד כתב:משולש כתב:אלא שאני מעדיף להאמין לר' יושעה שעדיין חי עם בני תלמידי הגר"א ולא לסמוך על הפרשנות שלך..
אין בעיה זכותך כמובן, בפרט אם מדברים על פרשנות.
בינתיים עיקר הויכוח בינינו הוא על עובדות, ואתה מצליח היטב לא לתת להן לבלבל אותך..
ר' אריה נאמן שאומר שעלו ע"י ארגון של ר' חיים מוולזין עוד משנת תקס"ד הפכת לזקן שלא זוכר היטב, (רק מה שאתה רוצה שלא יזכור) ואת ר' ישועה למספר סיפורים ירושלמיים...
ואני עוד זה שלא נותן לעובדות לבלבל אותי.
משולש כתב:במפדד מונטיפיורי תקצ"ט יש כ-1600 בתי אב בירשלים מתוכם 1360 ספרדים. כך שברור שבתקע"ב היו יותר מ20 משפחות ספרדים.
http://www.montefiorecensuses.org/
אוצר החכמה כתב:סתם שאלה של הבנה. שכן אין לי מושג מזמן על מה אתם מתווכחים. למה אם יש ששים אנשים מעל גיל מצוות שהם אנשים צעירים יחסית שכן חיו 26 שנים אח"כ בתקופה בה תוחלת החיים היתה יחסית קצרה זה אומר שיש בין שמונים למאה משפחות? אם נניח לדוגמה שמחציתם לא נשואים ובממוצע יש תמיד שלושה אחים לא נשואים במשפחה אז יש לנו כארבעים משפחות או קצת פחות אולי זה תסריט קצת קיצוני אבל שמונים נראה לי קיצוני לכיוון השני.
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 15 אורחים