טברייני כתב:שאלה מתורתו:
בחוט שני כאו"א נפסק לקרוא לספר על שם האבא
עיין כאן - https://forum.otzar.org/viewtopic.php?t=46503#p558690
ומדוע לא נהג כן בספרו (ושמא לא נחשב ספרו).
תם מה הוא אומר כתב:יתד נאמן
.השוחט כתב:בחלק ה הוספתי הרבה קטעים.
יתכן שה"מבצע" מסתיים. אם בכל אופן יהא עוד אכתוב כאן בל"נ ובס"ד.
מצרף שוב את הקובץ המעודכן עם ההוספות.
.השוחט כתב:לו.
סיפר לי בהלוייה יהודי ת"ח אחד שר' חיים קנייבסקי אמר לו, אותי החזו"א לקח לנופש בצפת רק פעם אחת, אבל את ר' ניסים הוא היה לוקח עמו תמיד.
היו לו כל מיני חברותות. חלקם גדולי עולם. אבל היו גם כאלו שפשוט היו חברים שלו. אני זוכר יהודי אחד הרב לייכטמן שלמד עמו מאז היותם בחורים. בכל מיני בתי מדרשות או בבתיהם. פשוט חברותא. באיזו מתיקות. והיה עוד אחד לפחות שאני זוכר. האנושיות והפשטות הזו היתה ממש מפעימה.
.השוחט כתב:בחלק ה הוספתי הרבה קטעים.
יתכן שה"מבצע" מסתיים. אם בכל אופן יהא עוד אכתוב כאן בל"נ ובס"ד.
מצרף שוב את הקובץ המעודכן עם ההוספות.
.השוחט כתב:טברייני כתב:שאלה מתורתו:
בחוט שני כאו"א נפסק לקרוא לספר על שם האבא
עיין כאן - https://forum.otzar.org/viewtopic.php?t=46503#p558690
ומדוע לא נהג כן בספרו (ושמא לא נחשב ספרו).
לא בטוח שרבינו התכוון לקרוא שם אביו בשם הספר. הוא כתב שראוי להזכירו בספר. כגון בשער לכתוב בן פלוני וכדומה.
[גם החזו"א לא קרא לספרו על שם אביו כלל].
ואת זה הוא קיים בנפשיה בכמה אופנים.
העירוני שאולי בתיבת אי"ש, רמוז ב2 אותיות אחרונות ר"ת שמריהו יוסף.
חשבה לטובה כתב:סיפור מעניין ומאפיין אמרתי אל תמנע טוב מבעליו
קרדיט האתר חב''ד COL
הוה אמינא כתב:והנה ההזדמנות הראשונה של השתיקה היתה בתפילה הראשונה בהליגמן, כשהגבאי אמר לו "יעמוד מורינו רבי ניסים" וכו'. ולא אמר שמריהו יוסף ניסים. וכמדומני שהשמות האחרים היו יותר שגורים אליו אז. והגר"נ חשב להעיר לגבאי, ונזכר מהוראת החזון איש. והבליג על זה. ומאז הוא נהיה בפי כל "רבי ניסים".
ע"כ המעשה מזכרוני ששמעתי מבר סמכא וכעת אין לי אופן לברר דיוקו ואמיתתו.
צביב כתב:הבנתי היום שמצוות התלויות בארץ שנדפסו ( בארץ ישראל) בסוף ספר המצוות לחפץ חיים
נכתבו ע''י הגר''נ זצ''ל.
.השוחט כתב:שוב רצוף בזה הקובץ עם כמה דברים מההספד בבית מדרשו.
דומני, ותקוותי, שהפעם זה סופי.
הזמן החדש עומד להתחיל.
יישר כח עצום לכל המעודדים והמתקנים כאן ובמקומות אחרים.
ולוואי ונלמד מדרכיו, ונחזור לתלמודינו ברעננות וחשק ושאיפות.
נוטר הכרמים כתב:באחד המקומונים הפחות מכובדים שנדחף לתיבת הדואר,
כתבה נרחבת אודות הגר"נ זצ"ל, עיקרה העתקות מדברי הרב השוחט דכאן.
להתוודע ולהיגלות שאי אתה יודע עד היכן הדברים מגיעין...
הפשוט בפשטותו כתב:נוטר הכרמים כתב:באחד המקומונים הפחות מכובדים שנדחף לתיבת הדואר,
כתבה נרחבת אודות הגר"נ זצ"ל, עיקרה העתקות מדברי הרב השוחט דכאן.
להתוודע ולהיגלות שאי אתה יודע עד היכן הדברים מגיעין...
ב'המבשר' ביום שישי כתבו כמה סיפורים בלשון הרב השוחט ממש!
ארזי ביתר כתב:סיפור נחמד שמעתי בימים האחרונים מאדם נאמן.
באחת מישיבות רבני ועד הישיבות, בה נכחו מטבע הדברים ה'נתיבות שלום' ויבדלחט"א הגרשי"נ קרליץ. לפתע, התפרץ יהודי לתוך האסיפה והחל לגעור ברבי ניסים ולבזותו. מסתבר, שאותו יהודי חוייב על ידי רבי ניסים בדין תורה ימים ספורים קודם לכן. וכך, עמד אותו יהודי וביזה את הגר"נ שליט"א במשך דקות ארוכות, כאשר האסיפה כולה אינה ממשיכה.
לאחר מספר דקות, החליט הגר"נ שכיוון שנוכחותו במקום מעכבת את המשך האסיפה, הוא יעזוב אותה. ואכן, רבי ניסים קם ועזב את המקום. ביציאתו, התלווה אליו ה'נתיבות שלום', בכדי להרגיע את רוחו. כאשר יצאו מחדר הישיבות, התבטא רבי ניסים בכאב: "בגללי התבזבז זמן כה יקר של קבוצה כה נכבדה מגדולי ישראל". פנה אליו ה'נתיבות שלום' ואמר לו ברגש: "רבי ניסים, תנוח דעתכם, לא התבזבז כאן זמן. זכינו לראות שיעור חי ומוחשי מהו 'המעביר על מדותיו'..."
חיים שאול כתב:דברי הרב השוחט נדפסו בקובץ גליונות (בשמו) יחד עם עוד דברים על רבינו, למי יש את הקובץ גליונות ויעלה לנו לכאן
לק"י
"מעשה נסים" / ידידיה ניסים
ג' דחוה"מ סוכות, לפני עשר שנים.
הייתי אז בן 15 וחצי. בדיוק חודשיים קודם לכן התחלתי "להסתובב" בבני ברק. (עד היום לא הפסקתי...)
יום קודם שמעתי מאיזשהו מקור לא מוסמך שיש קבלת קהל אצל ר' ניסים, נסעתי לבני ברק.
פגשתי ברחוב חזון איש 5 כמה בחורים אמריקאים שניסו להיכנס לרב שטיינמן ולא הצליחו, תו"כ דיבור הבנתי שהם רוצים ללכת לר' נסים.
אמרתי לעצמי, יופי, הם בטח יעזרו לי להכנס... אך עד מהרה התברר לי שאפילו את הדרך לשם הם אינם יודעים ...
האמת שגם אני מעולם לא הגעתי לאיזור הזה, אך כבר הספקתי לשנן די טוב את המפה של בני ברק, שהופיעה ב"דפי זהב".
כך, נער עם כיפה סרוגה מוביל ארבעה צעירים חרדים ברחובות בני ברק... כל הדרך התפללתי שלא אטעה.
באיזשהו שלב, ראיתי שהם באמת לא מכירים את בני ברק, אז כבר לא התביישתי, ושלפתי מהשקית דף מקומט עם המפה... כעבור זמן מועט הגענו לרחוב רבי מאיר 6.
עלינו במדרגות והתלבטנו האם לדפוק בדלת. הבת של השכנים אמרה ש"תמיד אפשר לדפוק, מקסימום הם אומרים שהרב לא יכול עכשו..."
דפקנו, הרבנית ע"ה פתחה לנו את הדלת.
המתנו דקות ספורות. תחילה נכנסו קבוצת הצעירים האמריקאים.
בדיוק כשהם באו לצאת, הגיעה הרבנית ואמרה שהרב לא מסכים שיצלמו...
באתי להניח את המצלמה על שלחן סמוך, אלא שלפתע אחד מהבחורים הנ"ל לקח לי אותה מהידיים, ואמר בקול חרישי "תביא תביא, נצלם אותך..."
ברוב "חוצפתו" הוא העיז לצלם אותי, ובזכותו למעשה קיימת תמונה זו, שעליה נסוב סיפורנו...
הייתי עם הרב לבד בחדר, משמשו שבדיוק יצא כמה דקות קודם, עדיין לא שב, הרב הקדים שלום עם חיוך רחב,
ואני ברעדה אך בקול בוטח, שאלתי את שאלתי:
האם יש איסור מוקצה בקבלות הניתנות על תרומה לביהכנ"ס, היות ושמעתי יש אומרים, שכיון שאפשר לקבל החזר לפי סעיף 46, הרי זה נחשב ככסף, וממילא דינו כמוקצה.
ר' נסים ביקש שאחזור שנית על השאלה.
חזרתי שוב, הפעם ביתר הסבר.
הרב תפס את צדעי ראשו וחשב בריכוז משך זמן.
לא אשכח את התחושה שאחזה בי באותם רגעים...
מצד אחד, התרגשות. על כך שבחור צעיר שכמוני גורם לאחד מגדולי פוסקי הדור לחשוב ברצינות,
ומאידך, הרגשת אי נעימות. אולי הכבדתי עליו יותר מדי...
תו"כ הגיע משמשו (כמדומני שהיה זה אחד מבניו), ואז פתח הרב ענה:
אם היה מדובר כאן בשטרי חוב, אז היינו אומרים שזה מוקצה.
אך כיון שזה לא כך, אי אפשר לומר שזה מוקצה,
אבל זה "לא מריח טוב". ולכן עדיף שלא להתעסק בזה בשבת.
"אז לחלק את זה ביום חול." השלמתי את דבריו, כשהוא מהנהן לי לאות המעידה כי הבנתי את תשובתו.
לאחר מכן, לא פספסתי את ההזדמנות לבקש ברכה,
וישר המשכתי: "אפשר ברכה שאצליח בלימוד התורה?"
"אתה לומד באיזו שהיא מסגרת?" השיב הרב.
חששתי לומר לו שאני לומד בישיבה "תיכונית", ועל כן עניתי "כככן, בישיבה קטנה" וקולי רעד, "באלון מורה" סיימתי.
הרב הנהן וברכני בנחת, שאזכה ללמוד ולהצליח בתורה, ולא אשכח את המילים בהן חתם ברכתו - "ובכל מה שאתה עושה".
עניתי אמן.
יצאתי נפעם ומרוגש, והנה אני מגלה את התמונה המצ"ב במצלמה כמסופר לעיל.
לפחות אצלי, לחוש תחושה כזו בגיל חמש עשרה, של הזכות לראות, לשאול, לשמוע ולהתברך מאחד מגדולי דורנו, היתה תחושה מיוחדת ביותר, ששבועות ארוכים אח"כ עוד ליוותה אותי השראה נפלאה וייחודית.
בעת מסע לוויתו של ר' ניסים זצ"ל, אמרתי תודה לקב"ה על כך שזכיתי להיות אף לרגע קט במחיצתו של האי גאון וצדיק, ומודה אני עוד יותר על שנתן לי השי"ת את הזכרונות כהוויתן פחות או יותר, ולהעלותן על הכתב בפניכם.
צביב כתב:חיים שאול כתב:דברי הרב השוחט נדפסו בקובץ גליונות (בשמו) יחד עם עוד דברים על רבינו, למי יש את הקובץ גליונות ויעלה לנו לכאן
ע''פ אחת המהדורות, עד אות סב.
ברוז כתב:קבלתי במייל.לק"י
"מעשה נסים" / ידידיה ניסים
ג' דחוה"מ סוכות, לפני עשר שנים.
המתנו דקות ספורות. תחילה נכנסו קבוצת הצעירים האמריקאים.
בדיוק כשהם באו לצאת, הגיעה הרבנית ואמרה שהרב לא מסכים שיצלמו...
באתי להניח את המצלמה על שלחן סמוך, אלא שלפתע אחד מהבחורים הנ"ל לקח לי אותה מהידיים, ואמר בקול חרישי "תביא תביא, נצלם אותך..."
ברוב "חוצפתו" הוא העיז לצלם אותי, ובזכותו למעשה קיימת תמונה זו, שעליה נסוב סיפורנו...
...
יצאתי נפעם ומרוגש, והנה אני מגלה את התמונה המצ"ב במצלמה כמסופר לעיל.
חזור אל “משפחות סופרים וימות עולם”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 129 אורחים