יושב הארץ כתב:י
יש לי גם העתקה של דברי אליעזר או יוסף יואל ריבלין או אולי של שלמה זלמן עצמו שכותב לעצמו על אף דברי ההסבר שקדמו לו, שקטע זה בפזמונים יש לשאול את "הרבנים" שיבארו את זה.
יושב הארץ כתב:"והייתם נקיים מה' ומישראל"
מכיון שהאמת ורק האמת חשובה לי, הנה עד עתה מי ששם לב תמכתי יסודותי באמיתות קול התור בעיקר בספר הפזמונים "ברית אבות בסערת אליהו" שהוא ספר גאוני שנכתב ביד אמן ותלמיד חכם עצום, שכל אשר קוראו מתפעל ממחברו ומתוכנו, והייתי בטוח במאת האחוזים שר' ר' יושע ריבלין כתבו, וממילא אם הוא כבר כתבו כבר בשנת תרט"ז-תרי"ח הרי זה מעיד כמאה עדים על אמיתות הדברים.
אך בימים האחרונים ממש גיליתי את מה שכותב ר' אליעזר ריבלין ז"ל בשנת תש"ב שאף ספר הפזמונים היה סתום וחתום ואף אחד במשפחתו לא הכירו ולא ידע בקיומו לפני שנת תרצ"ט, ומביא את גירסת ר' שלמה זלמן שהוא מצא העתק יחיד והעתיק ממנו וגם הוא לא בנמצא. ואמנם ר' אליעזר ריבלין שניכר מכתביו שהוא בר אוריין, והוא הרי הכיר את הנפשות הפעולות מעיד שלהתרשמותו רק איש ענק רוח ר' יושעה ריבלין היה יכול כתוב כאלו פזמונים גאוניים שנכתבו "ברוח קודש". ולכן הוא הטריח עצמו לעשות פירוש מיוחד על כל הפזמונים. פירוש באמת נפלא של עשרות רבות של עמודים.
אמנם, אם כל הנפ"מ המעשית היה רק מי כתב את הפזמונים ניחא, אך כיון שמדובר בתורת אמת של רבינו הגר"א ונפקא מינא אדירה על ההשקפה האמיתית, מכל התמיהות הנ"ל, ועוד ענינים מוזרים שמצאתי שמציקים לי אני מסיר ידי מכל העניין, אני לא אומר חלילה זיוף או משהו אחר אלא -תשבי יתרץ קושיות ואבעיות. ובהזדמנות זו אני מבקש את סליחתי הכנה מכל חברי כאן שפגעתי בהם יתר על המידה, הרגשתי שאני נלחם על האמת נגד אלו המנסים להסתירה.
אמנם חשוב לי להזכיר שאכן מצאתי לחלק נכבד מהדברים יסודות אמיתיים מדברי הגר"א עצמו וממשיכי דרכו, דרך הכתבים שמצא מורגנשטרן, דרך ספרי התקנות של פתח תקוה ומאה שערים ויריחו, ועוד ועוד. אך לומר בוודאות שכל הדברים הללו יחדו היו שיטה מסודרת של רבינו הגר"א שמסרם לתלמידים אני עדיין בספק. וכל דבר צריך לידון לגופו. וודאי שאני לא סבור כדעת הר' אביבי שיחי' שהשקפה חדשה הומצאה בשנת תרצ"ט, שבוע טוב, וגאולה שלמה בקרוב.
קו ירוק כתב:יתן חן כתב:קו ירוק כתב:לא נכד הגר"א אלא נין הגר"א. ולא נינו של הגר"א אמר זאת, אלא לכל היותר רב"צ ידלר בשם אביו (כלי שני).
ואכן זה לא מקור. זה דמיון. מה המניע, לא יודע.
קם לו בן דורנו וקובע שהרב"צ ידלר שכתב לפני כ150 שנה שהגר"א זירז את תלמידיו, שהוא צאצא שלהם, לעלות לאה"ק - אלו דברי דמיון.
שומו שמים!
גם אנכי צאצא בא"ב לתלמיד הגר"א. אז המשקל שלי ושלו שוים... הוא ידע כמו שאני יודע..
מעניין שבתוך כל הברברת הזו אין ולו בדל של מילה מתלמידי הגר"א אודות שציוום וזרזם.. קם לו מישהו לפני 150 שנה שמספר ש-80 שנה קודם לכן, הגר"א "זירז את תלמידיו לנסוע אל ארץ הקודש". למה הם עצמם לא כותבים את זה?
אוסיף ואומר ממה שציין לי בפרטי חכם אחד שליט"א, לספרו של רבצ"י בטוב ירושלים ח"ב עמ' רעז ורעח, שם ניכר שהתיאורים הללו שלו של 'מצוות הגר"א' שלו הם. ודון מינה ואוקי לכולהו.
אחרון התלמידים כתב:נמצאו לכך סימוכין ממקומות קדומים. הן של הגר"א והן של תלמידיו, כפי שמצא הרי"ש זילברמן
יושב הארץ כתב:תגובה לדברי אחרון התלמידים:
א. ישר כח שאתה מדמה אותי לההוא גמלא, אשירה לה' כי גמל עלי..
ב. כתבת יפה, אך זה נראה שאתה מחפש חיים קלים, עם כל הכבוד שהיו גם היו רמזי גאולה לפני שרש"ז כתב את קול התור. קול התור הוא לא רק רמזי גאולה אלא אוסף של רעיונות מדהימים ששזורים זה בזה עם מהלך כולל של שליחות עילאית שקיבלו התלמידים על פי נבואות חז"ל וע"פ הזוהר, עם הוראות מדוקדקות מה עליהם לפעול ואיך ועוד ועוד. היו מגדולי ירושלים כמו הרב שרגא פיוול פראנק שהתייחסו אליו כספר קדוש כמו שסיפר לי אתמול נכדו הרב לוין שליט"א שהספר לא מש מתוך שולחנו.
ולכן זה כן מאוד חשוב לי ומסתמא לאחרים לדעת האם עיקרי הדברים הם מרבינו הגר"א או לא. מה שכתבתי זה שהראיה לקדמות קול התור מהפזמונים ירדה בגלל שגם אלו נתגלו מאוחר. אך לא הסקתי שהכל שקר חלילה. ולא נפלתי מאגרא רמא לשום מקום.
עוד טרם שגיליתי מה שגיליתי, כתבתי פחות או יותר בכללות העניין כמוך מבלי להיתלות על קול התור:
viewtopic.php?f=51&t=46278&p=600113&hilit=%D7%99%D7%A6%D7%97%D7%A7+%D7%A6%D7%91%D7%99#p600113
מה שכתבתי שאני מניח ידי מהעניין: היה בכוונתי להוציא חוברת מסודרת בנושא, ולעת עתה חזרתי בי מכך.
היו מגדולי ירושלים כמו הרב שרגא פיוול פראנק שהתייחסו אליו כספר קדוש כמו שסיפר לי אתמול נכדו הרב לוין שליט"א שהספר לא מש מתוך שולחנו.
יושב הארץ כתב:הרב אחרון התלמידים שאלת שאלות יפות ואמיתיות, ומסקנתי לע"ע - תיק"ו
כמו הפזמונים ידוע (בבירור) שהרב חרל"פ ועוד רבנים עברו עליהם ואף עזרו לפענחם. אדם שמזייף משהו לא הולך לתת לרבנים לפרש אותם...
מקדש מלך כתב:יושב הארץ כתב:הרב אחרון התלמידים שאלת שאלות יפות ואמיתיות, ומסקנתי לע"ע - תיק"ו
כמו הפזמונים ידוע (בבירור) שהרב חרל"פ ועוד רבנים עברו עליהם ואף עזרו לפענחם. אדם שמזייף משהו לא הולך לתת לרבנים לפרש אותם...
פרידלנדר (או כל שמא וחניכא דאית ליה) דווקא מסר את הירושלמי המזויף לגדולי הדור שיכתבו עליו את הערותיהם, וחלקם אכן עשו כן.
המחקר כתב: בין השנה שנדפסו טענות משפחת ריבלין (ב'חזון ציון' 'מוסדי ארץ' וכו') ועד שנת תש"פ עברו יותר מ70 שנה, ואף אחד לא טען שהדברים מזויפים.
וזו, אגב, אחת הטענות החזקות בעד אמינות המסורת הריבלינית.
בברכה המשולשת כתב:המחקר כתב: בין השנה שנדפסו טענות משפחת ריבלין (ב'חזון ציון' 'מוסדי ארץ' וכו') ועד שנת תש"פ עברו יותר מ70 שנה, ואף אחד לא טען שהדברים מזויפים.
וזו, אגב, אחת הטענות החזקות בעד אמינות המסורת הריבלינית.
אני בהחלט לא חושב שכל מה שהם כתבו מזוייף. אבל היו גם היו טענות כאלה גם בעבר. זה לא חידוש של שנת התש"פ.
המחקר כתב:בברכה המשולשת כתב:המחקר כתב: בין השנה שנדפסו טענות משפחת ריבלין (ב'חזון ציון' 'מוסדי ארץ' וכו') ועד שנת תש"פ עברו יותר מ70 שנה, ואף אחד לא טען שהדברים מזויפים.
וזו, אגב, אחת הטענות החזקות בעד אמינות המסורת הריבלינית.
אני בהחלט לא חושב שכל מה שהם כתבו מזוייף. אבל היו גם היו טענות כאלה גם בעבר. זה לא חידוש של שנת התש"פ.
אשמח שתציג כאן טענה אחת על זיוף המסורת הריבלינית על משיחיות הגר"א ותנועת חזון ציון וכו', או על כך ש'קול התור' הוא שקר, שפורסמה בסמוך לפרסום המסורת הזאת. לא טענה של הבעת ספק, אלא טענה ודאית של זיוף, כמו שגדולי ישראל קלטו במהירות בייחס לירושלמי קדשים. אם באמת הגר"א לא ציווה על תלמידיו לעלות ארצה, ואם באמת לא הוקמה על ידו תנועת עליה לארץ; אם מגמתם של תלמידיו לא היתה משיחית, כפי שנטען - הייתי מצפה שיקום איזשהו רב בישוב הישן וימחה בפומבי נגד ההבלים, כביכול, שמיוחסים לגר"א, ויאמר - מתוך היכרותו האישית עם ישישי ירושלים - שלא היו דברים מעולם.
קו ירוק כתב:למען הדיוק. הגר"ח פרידלנדר פרש מהענין, ולא היה שותף בהוצאה - אחר שחקר והוחלט שזה זיוף. כבר כתבתי על כך.
הרואה כתב:לא להאמין שקו ירוק חוזר על קיאו שוב ושוב בעניין ר' חיים פרידלנדר
המחקר כתב:(אין לי מושג למה אתה כותב בפצפון, אבל לכאורה עדיף שתכתוב באופן רגיל)
יושב הארץ כתב:האמת שקול התור יצא לאור אולי במאה מאתיים עותקים ושלמה זלמן עצמו לא עשה מזה עניין יוצא דופן, וחילק את זה רק לזקני ירושלים ולבני משפחתו. והוא הדין הפזמונים שיצאו בתש"ז. אם כי כתב בהקדמה לחזון ציון שההכנסות יהיו קודש להוצאת קול התור.
בתשכ"ט זה יצא לאור בקול רעש גדול גם ע"י הרב כשר, וגם ע"י הרב פרידלנדר. והם לא ידעו אחד מהשני, כ"א קיבל העתק מבן אחר של רש"ז...
אם הכל היה מומצא בידי רש"ז היו יוצאים נגדו. (רעיונות קול התור הופצו ברבים בספר חזון ציון בתש"ז ועוד ספרים וכן בעיתונות) היו באותם שנים עיתונים שכל אחד יכל להביע דעתו בחופשיות. וכן הרב זילברמן שחקר הדברים משנת תש"כ בערך בטח כבר היה שומע מזקני ירושלים את מחאתם על כך.
לעניות דעתי הקצרה באמת, אלו רעיונות שסידר ר' יצחק צבי ריבלין על פי הקדמות שהיו בידו מדור לדור, עם עוד הוספות מעצמו.
לדוגמא ר' יצחק צבי עצמו כותב במכתב שנמצא בארכיון הלאומי והתפרסם עשרות שנים לפני קול התור:
והתעוררו הגליות הנתונים בצפון להתלקט אחד אחד לעלות בחירוף נפש ירושלימה. ובראשם גאוני ארץ ליסד יסוד מוסד לשיבת ציון, ולהניח אבן הפינה להשיב שבות עם ה'. ובעזר ה' הרבו והגדילו כאשר עינינו הרואות היום.
זה דומה מאוד לנוסח קול התור: : צט) עורי צפון ובואי תימן (שיה"ש ד') - ראשי התיבות "עצו"ת" בגימט' "משיח בן יוסף", אשר תחלת התעוררותו היא בצפון וכמדרשו: משיח בצפון, ולכן התחלת קבוץ גלויות היא מארץ הצפון ככתוב הנני מביא אותם מארץ צפון (ירמיה ל"א) ושם אפרים בכורי, קראו בהר אפרים קומו ונעלהציון וכו' כמבואר לעיל (סימן א) בחינה אפרים בכורי.
בספר חזון ציון עמוד 21 מביא דרשת ר' בנימין על "עורי צפון" שקבלו מר' יצחק צבי, והדברים תואמים להפליא. כנראה שלא הכל התחיל בתרצ"ט...
לגבי יוסף יואל ריבלין, ע"פ מסמך שבידי וטרם פורסם הוא לא קשר קשר למעשה זיוף בשום אופן, אלא שוכנע באמיתות הגירסא של שלמה זלמן. והוא האמין במאה אחוז בפזמונים וכתב את ההיסטוריה על פיהם, אם כי למשל לגבי זמן עלייתו של ר' עזריאל הוא כתב שלא כפי שרש"ז הבין מהפזמונים, אלא כתב כמו הגירסא של ר' ישראל משקלוב.
יושב הארץ כתב:וכך נכתב בעיתון "אריאל" שנת תרל"ד: וכן מפורש יצא מפי רה"ג הגר"א בכ"י הקודש שלו , וכן ידענו בבירור מפי קדוש ה' הגאון מוהר"ר חיים מווילאזין ז"ל על ענין מעשה ששאלו ממנו נידון שילוח כסף הקדשים לפה. והשיב כי התורה ועבודה הנעשה שם אף רבע שעה יקר בעיני ה' מלימוד ישיבותיכם כל היום בארץ הטמאה .
בריושמא כתב:העלה כאן הרב יושב הארץ עמודים שכתב אליעזר ריבלין.
דברים חשובים כתב אליעזר ריבלין, והנה הם מילה במילה:
כאגדה יפה בחלום מקסים מתגוללת לפנינו המגלה היפה הזאת, מגלת סתרים בירושלם אשר מחברה הרם החכם הרב יוסף ריבלין איש ירושלם קראה בשם "בנה ירושלם".
כל לב מבין יתפלא הפלא ופלא למקרא הפזמונים האלה שחוברו יחד לשיר מזמור גדול ונעלה על יסוד הישוב הקדוש בארצנו, באמנות נפלאה וברוח קדוש ממרום. וכל מבין חידות ויודע להרגיש את הנשמה שבאותיות ורמזים ודברים יתלהב באש הלוהטת ושל הבניה של שירת ציון זו שאין לנו דוגמתה בספרותנו.
והנה לפנינו הופעה ביבליוגרפית חשובה ומוזרה מאוד. מיוחדת במינה. כי כמה מוזר הדבר שנעלמה מאתנו הירושלמים בני הדור הזה, ואף מבני משפחתו של רבי יוסף והחוקרים ומתענינים בתולדות ירושלם ויסוד ישוב, המצאותה של חוברת יקרה זו. ועתה כשהיא לפנינו אנו תמהים ומשתאים ושואלים: איככה קרה הדבר שחוברת "בנה ירושלם" זו שנקבעה בדפוס ונתפרסמה כפי המשוער בארץ ובחו"ל נעלמה מעיני כל הביבליוגרפים ונשכח זכרה גם מאתנו אנשי ירושלים ומקורבים של רבי יוסף?
ואמנם אילולא העדות מתוכה של החוברת על מחברה האמן הנפלא, ואילולא ההכרה הבולטת שרק ה"מרא דעובדא" איש ירושלם הגדול רבי יוסף ריבלין הוא שיכל להוציא מתחת ידו יצירה עלאית ונפלאה כזאת. אילולא כל זאת היינו מהססים ואומרים: אך חלום הוא.
ואולם אבן מקיר תזעק. והדברים מכריזים על אמתתם. כל טור וטור מהפזמונים ידיעותיהם החשובות סודתיהם ורמזיהם שמת רבי יוסף הם ולא היה דוגמתו מי שיודע בשבחי ירושלם ויסוד ישובה כמוהו.
הבה ונשמעה מה בפי האיש שהציל את החוברת מתהום הנשיה והאבדון הוא שארנו ומיועדנו הנכבד ר' שלמה זלמן ריבלין נ"י הבן היקר של רבי יוסף ז"ל. ואלה דבריו:
בשנת תרט"ו-תרט"ז, כשהיה רבי יוסף בן י"ח שנה ולבו בער באהבת ציון וירושלם, וחלומות קדושים אפפוהו ורוח קדוש ממרום קרא עליו: קום ובנה את ירושלם ומחוזותיה. בימים ההם כתב רבי יוסף את רגשי לבבו בפזמונים אלו וידפיסם בדפוס ירושלם. שם הדפוס לא הוברר. ויש לשער שנסדר ונדפס בדפוס קטן שנמצא ברשות "כולל הפרושים" בירושלם שקבלו הכול במתנה משקלאב (משארית דפוס שקלאב המפורסם) בהשתדלות הרב ר' יוסף יואל - ב"ר אליהו - ריבלין ז"ל סופר הכולל בירושלם.
עד כאן דבריו של אליעזר ריבלין.
אין צורך להכביר מילים בחשיבות דבריו.
אליעזר ריבלין כותב שהגיעו פזמונים. איש מהמשפחה לא ידע ולא הכיר אותם. שלמה זלמן ריבלין גילה אותם, שהרי אביו כתב אותם.
כאן מגיעה הנקודה האמיתית:
אליעזר ריבלין הוא חוקר, איש ספר וביבליוגרף. הוא מחפש את הפזמונים בביבליוגרפיות ואינו מוצא, ועל כן הוא יושב וכותב ומתפלא: 'כמה מוזר הדבר... ואנו תמהים ומשתאים ושואלים'. והוא ממשיך: 'איככה קרה הדבר'?!
את תמיהתו ואת השתאותו ואת שאלתו הוא שולח אל שלמה זלמן ריבלין. ובפיו של שלמה זלמן ריבלין יש תשובה נפלאה: הפזמונים נדפסו בחוברת 'בנה ירושלם'. שלמה זלמן אומר כי שם הדפוס לא הוברר, אבל הוא משער כי הם נדפסו בדפוס שהובא משקלאב ירושלימה.
ועתה נשווה לנגד עינינו את דבריו של שלמה זלמן: בשנת תרט"ו-תרט"ז הביאו מכבש דפוס עם אותיות משקלאב אל ירושלים דאז. עשר שנים לפני בנייתה של נחלת שבעה. הביאו מכבש דפוס לירושלים, אבל איש לא ראה את המכבש. איש לא ראה כשהביאו אותו באניה, איש לא ראה כשהטעינו אותו על חמורים, ואיש לא ראה כשפרקו אותו מעל החמורים והניחו אותו בעיר העתיקה. כי העיר העתיקה היא ענקית, ובקלות אפשר להביא מכבש דפוס עם אותיות משקלוב ולהחביא אותו באחד הבתים שבתוך חומותיה של ירושלים.
וראה זה פלא:
יוסף יואל כתב בחוברת בסוף שנת תרצ"ט כי הפזמונים נדפסו בחוברת 'בוני ירושלם'. בשנת תרי"ז.
שלמה זלמן מספר לאליעזר שהפזמונים נדפסו בירושלם. כנראה בדפוס שהביאו משקלאב.
ועד היום לא נודעה החוברת, לא נודע הדפוס, ולא נמצאו שרידים מאותו מכבש דפוס ומאותן אותיות עופרת שהובאו משקלאב.
ואליעזר יושב וכותב, ומתפלא: 'כמה מוזר הדבר... ואנו תמהים ומשתאים ושואלים'!!! והוא ממשיך: 'איככה קרה הדבר'?!
וגם אני יושב ופוכר אצבעותי, ותמה ומשתאה ושואל: איככה קרה הדבר?
יושב הארץ כתב:
כאן נכתב שהיה דפוס ירושלמי כבר בשנת תרט"ז, ויוסף יואל ריבלין היה מעורב באחד ההדפסות...
לי לא מפריע השאלה אם היה דפוס או לא, אלא מדוע אפי' משפחת ריבלין המורחבת לא ידעו בקיום הפזמונים לפני תרצ"ט.
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 28 אורחים