אור עולם כתב:דורשי יחודך כתב:ראשית, האם מלמדי תשב"ר לדורות היו תמיד (או אפילו באחוזים ניכרים) "גדולי תורה"?
מחילה על הסטייה מנושא הפורום, אבל רק במאמר המוסגר, סיפור מעניין שיעיד על גדלותם של מלמדי תשב"ר בדורות הקודמים.
פעם עבר הגרא"ז מלצר זצוק"ל ע"י ת"ת עץ חיים, ושמע את המלמד לומד עם הילדים פרשת נח, ואמר להם "את האלוקים התהלך נח" - שנח חי ב"שיוותי הוי"ה לנגדי תמיד". נכנס הגרא"ז לכיתה ושאל את המלמד, מאיפה הביא פשט מקורי כזה? ענה לו המלמד שהדברים מפורשים בבהגר"א לשו"ע על דברי רמ"א (או"ח א, א): "שיוותי... הוא כלל גדול בתורה ובמעלות הצדיקים אשר הולכים לפני האלוקים" וע"ז כתב הגר"א: "כמ"ש איש צדיק תמים את האלהים התהלך נח...". והסכים עמו הגרא"ז.
עמקן כתב:ווארט'ל מהרב שמואל ברנבוים, שהיה ראוי רק לאחד כמותו. הרמב"ם בהל' תלמוד תורה מתחיל, נשים ועבדים וקטנים פטורים מתלמוד תורה. וקצת מוזר, שהיה ראוי תחילה לבאר מהו מצות ת"ת, ואח"כ לכתוב הפטורים. ואמר שכשהרמב"ם ראה שיש פטור ממצות ת"ת, היה זה כ"כ חידוש אצלו שהוא לא היה יכול להתאפק מלכתוב חידוש כזה, וכתב אותו מיד.
דבר אחר כשנעקד על גבי המזבח והיה אביו רוצה לשחטו, באותה שעה נפתחו השמים וראו מלאכי השרת, והיו בוכים, וירדו דמעותיהם ונפלו על עיניו, לפיכך כהו עיניו.
מראות מכח אותה ראיה שבשעה שעקד אברהם אבינו את בנו על גבי המזבח בכו מלאכי השרת, הה"ד (ישעיה לג) הן אראלם צעקו חוצה וגו', ונשרו דמעות מעיניהם לתוך עיניו והיו רשומות בתוך עיניו וכיון שהזקין כהו עיניו
גיזונטע קאפ כתב:עמקן כתב:ווארט'ל מהרב שמואל ברנבוים, שהיה ראוי רק לאחד כמותו. הרמב"ם בהל' תלמוד תורה מתחיל, נשים ועבדים וקטנים פטורים מתלמוד תורה. וקצת מוזר, שהיה ראוי תחילה לבאר מהו מצות ת"ת, ואח"כ לכתוב הפטורים. ואמר שכשהרמב"ם ראה שיש פטור ממצות ת"ת, היה זה כ"כ חידוש אצלו שהוא לא היה יכול להתאפק מלכתוב חידוש כזה, וכתב אותו מיד.
מיד כשהרמב"ם למד דין זה הוא רץ לכתוב אותו? הוא לא למד קודם את כל התורה ורק אח"כ התחיל לכתוב את ספרו? הוא לא הגיה את ספרו לפני זה? הרמב"ם לא "התאפק"?
נכון שהגר"ש אהב תורה, אבל הגישה הזו, מאוד לא מתאימה למירער שכלתני.
דרופתקי דאורייתא כתב:ביאור נפלא שמעתי בשמו,
ברש"י על הפסוק ותכהינה עיני יצחק (בראשית כז א), כתב וז"ל,דבר אחר כשנעקד על גבי המזבח והיה אביו רוצה לשחטו, באותה שעה נפתחו השמים וראו מלאכי השרת, והיו בוכים, וירדו דמעותיהם ונפלו על עיניו, לפיכך כהו עיניו.
ושאל ר' שמואל זצ"ל,
מדוע צריכים לפתוח שערי שמים, אטו אין רואים מהשמים?
וביאר, שבראיה 'מלמעלה' מהשמים, הרי שהכל בודאי 'טוב' מוחלט, ואין סיבה לבכות.
וכל מה שנפתחו השמים, כדי לראות את הראייה הארצית, כדי להיות נושא בעול, ולבכות יחד איתו.
וחיפשתי ומצאתי שכן הביא בנו בספר מרפא בכנפיה עמוד סג ועמוד צד, וכן הובא בספר אהל משה - בדי נחמה, סוף עמוד רה.
אבל לכאורה יש להעיר מנין המקור של רש"י, כי במקור הדברים במדרש בראשית רבה (פר' סה סי' י) איתא,מראות מכח אותה ראיה שבשעה שעקד אברהם אבינו את בנו על גבי המזבח בכו מלאכי השרת, הה"ד (ישעיה לג) הן אראלם צעקו חוצה וגו', ונשרו דמעות מעיניהם לתוך עיניו והיו רשומות בתוך עיניו וכיון שהזקין כהו עיניו
ולא הוזכר מ"ש רש"י "נפתחו השמים".
יוסף חיים אוהב ציון כתב:ראיתי מציינים שמקורו של רש"י בדברי ר' יוסף קרא, ואינו מצוי באוצר. כמו"כ יש לחקור אם ר' יוסף קרא קדם לרש"י.
וע"ע ברש"י מהדורת שעוול.
מה שנכון נכון כתב:לא שגיאה. מליצה. הכוונה נסמך (קיבל הסכמה).
חזור אל “משפחות סופרים וימות עולם”
משתמשים הגולשים בפורום זה: Google [Bot] ו־ 133 אורחים