אויצרניק כתב:גם אני שמעתי את סיום הסיפור אודות אמירת החת"ת. הסיומת, אגב, מוזכרת בעשרות מקומות שונים - כולם חב"דיים (א). אמנם, בדקתי בסדרת האגרות-קודש של הרמ"מ מליובאוויטש (אפשר לפתוח בקלות בהיברובוקס) ולא מופיע שם אף מכתב לרא"ל פרידמן. ותיובתא דר"פ ברוד (ב) תיובתא (ג).
מתפעל כתב:הנה מה שסיפר הפני מנחם זצ"ל על הרב מילצקי:
"יש דבר שרציתי לשאול אבי ובסוף לא אסתייעא מילתא ואני מתחרט ע״ז כ״כ עד היום הזה - כשהייתי כאן בארץ למדתי בעץ-חיים אצל הרב חייקל מילצקי ז״ל הוא הכניס בי אהבת תורה והרבה לומדישע זאכין. הוא היה איש צדיק ואמר פעם בשבוע שיעור מוסר בטוב טעם ודעת גם סיפורים עם מוסר השכל וגם סיפורי מאדמורי״ם ומהבעש״ט ותלמידיו. אהבתי מאוד את השיעורים שלו ובפרט את שיעור המוסר.
פעם סיפר סיפור ידוע, היה רב דרשן שבא לעיר ודרש על לחם הפנים והלהיב הקהל על מעשה ביהמ״ק ועל עבודת לחם הפנים. אחד משומעי הדרשה יהודי תמים חשב שמהיום יתחיל גם הוא להביא כדוגמת לחם הפנים ע״י חלות שישימם בארון הקדש בדחילו ורחימו כמעשה לחם הפנים לכבוד השכינה בבית מקדש מעט בביהכ״נ וכך כל יום שישי כשאף אחד לא ראה נכנס דרך החלון והניח את החלות. בסוף התפילה כשהגבאי סידר את ביהכ״נ מצא לפתע חלות טובות בארון הקודש וכיון שהיה עני סבר שמישהו קיים בו מתן בסתר ועל כן לקח החלות לביתו כך עברו הרבה שבתות אותו תמים ואשתו מכינים ומטיבים הבצק והחלות וכל יום שישי מתגנב ושם בארון קדש בדחילו ורחימו והגבאי אח״כ לוקח ונהנה והיהודי שראה בשבת בבוקר בשעת פתיחת ההיכל לקריאת התורה שהחלות אינם הבין בתמימותו שהקב״ה באמת לוקח החלות -
פעם אחת חזר ובא אותו הרב הדרשן לעיר לסיבוב שני וביום שישי עלה לביהמד״ר להכין הדרשה שיאמר ולפתע ראה אדם נכנס בעד החלון ושם חלות בארון קדש ומברך להקב״ה שלוקח החלות ועוד מוסיף להקב״ה ברכת ״בתאבון״. ניגש אליו וגער בו וצעק עליו שזה אפיקורסות וחילול שם שמים ואסור לעשות כך. כשהצטדק אותו יהודי שאדרבא מדרשת הרב בשנה שעברה הבין כך, נזף בו הרב קשות ואמר לו שטעה בהבנתו ואין בזה שום נחת רוח להקב״ה ושלא ינהג כך הלאה.
האיש הלך בבושת פנים ובכה ואמר לאשתו שתפסיק מהיום באפיית החלות והכל היה טעות ומי יודע אם לא היה בזה איזה קלקול. למחרת שלח האר״י ז״ל לומר לאותו רב צו לביתך כי מת אתה כיון שמיום שנחרב הבית לא היה אדם שעשה נחת רוח להקב״ה כאדם זה ואתה קלקלת הדבר ואולי למעלה הוא יוכל לעשות לנשמתו טובה כולי האי ואולי ולא עזר לו שום תירוצים ולמחרתו נפטר אותו הרב, ע״כ הסיפור!
הוסיף הפני מנחם ואמר: ר' חייקל ז"ל סיפר עשרת מונים יותר יפה ובטוב טעם -
אכן התעוררה לי מיד עם שמיעת הסיפור קושיא עצומה על הסיפור אלא שהתביישתי לשאול חשבתי אשאל את אבי ובסוף לא אסתייעא מילתא ומאד אני מצטער ע״כ שלא שאלתי אותו אילו הייתי שואל אותו בוודאי היה מאיר את עיני.
היה קשה לי היכן היושר, באמת הרב גרם להפסק בנח״ר שעשה אותו יהודי, אבל הרי הוא היה זה שגרם לנח״ר שיבוא שהרי בגלל הדרשה שלו בשנה הקודמת התחיל היהודי בהנהגה זו ומן היושר שלכה״פ יופחת מעונשו? זה יושר ודין אמת?
כמה אני מצטער שאין לי על זה תשובה מאבי הא״א זי״ע - וחושבני שיש לי תירוץ ואולי תירוץ זה היה עונה אבי והוא אמיתי ומוסר השכל גדול -
בשמים מחשיבים יגיעה ועמל בעבודת הי שתהיו עמלים בתורה. אותו בעל דרשן נהג בוודאי לומר דרשות לצורך פרנסתו ולמרות שכמובן גלגלו זכות לידו שאותו תמים התעורר לנהוג כפי שנהג אולם לרב הדרשן לא היתה בזה שום יגיעה מיוחדת והרי זה כאחד שאבד כסף ומצא אותו עני לאחר מכן והתפרנס בזה שאף על פי שיש לו שכר אין זה שכר כשכר מי שהתייגע בנתינת צדקה לכתחלה אבל כשבא הרב לקלקל שם יגע צעק וגידף והתאמץ בקלקול לכן נענש כ״כ שהזכות שבאה בלא יגיעה לא יכלה לכפר על הקלקול שבא ביגיעה. ודפח״ח!!
עד כאן מיומן טאלנא
אלטנוישול כתב:הסיפור הנ"ל היה ולא נברא... כלומר: רל"פ זצ"ל אכן כתב לאדמו"ר מליובאוויטש זצ"ל, והוא הורה ללמוד חת"ת, ורח"מ זצ"ל דווקא הביע עניין בתשובת האדמו"ר, אלא שלמעשה, חת"ת לא נלמד, ורגל(י)ו נכרתה(ו) רח"ל (כל קישור ע"ד הקוראים), ע"כ ממקור נאמן.
בין החכמים כתב:אין במצבתה הרבה מדי על בעלה הגדול, בניו לא העיזו להתחכם הרבה עם אביהם הקדוש זצ"ל, אבל כן הרשו לעצמם להוסיף לו תארים, שבמצבתו שלו הזהיר אותם שלא יכתבו:
מתפעל כתב:"הסיפור מופיע בס' משנת חכמים, בס' רבינו כתב, שמרן הגרע"י אמר לו שאינו מאמין לסיפור זה.
איזה סיפור, על היהודי התמים שהכניס לחמים לארון הקודש?
מה זה הספר משנת חכמים, מי המחבר?
מתפעל כתב:"הסיפור מופיע בס' משנת חכמים, בס' רבינו כתב, שמרן הגרע"י אמר לו שאינו מאמין לסיפור זה.
איזה סיפור, על היהודי התמים שהכניס לחמים לארון הקודש?
מה זה הספר משנת חכמים, מי המחבר?
ולמה הגאון רבי עובדיה יוסף זצ"ל לא האמין לזה?
מתפעל כתב:יישר כח פרנצויז.
בברכה,
איפה העירו , ומה זה הסיפור על הרועה.
בספר שם מביא ששמע את זה ממגידי אמת.
יוסף,
איך אעיין ולא זכיתי שיהיה לי הספר?
לא תוכל לתמצת תורף פקפוקו של גר"ע?
דרומי כתב:סלח לי הרב פ"ת, אבל בתגובתך האחרונה על שני חלקיה אין חכמה יתירה.
חזור אל “משפחות סופרים וימות עולם”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 52 אורחים