כותב כתב:נודע מכמה צדיקים כשרצו לסיים בדבר טוב, אמרו "רבי מאטלע נעשכיזער איז געווען א גוטער איד", ועוד דבר אחד שנשכח ממני.
ומצאתי מקורו בספר זכרון טוב (עמ' 76) בשם הרה"ק מלובלין
כותב כתב:נודע מכמה צדיקים כשרצו לסיים בדבר טוב, אמרו "רבי מאטלע נעשכיזער איז געווען א גוטער איד", ועוד דבר אחד שנשכח ממני.
ומצאתי מקורו בספר זכרון טוב (עמ' 76) בשם הרה"ק מלובלין
טובה ראייתם כתב:http://www.otzar.org/forums/viewtopic.php?f=7&t=242
דראל, וזו השניה.
חכם באשי כתב:מש"כ בשם החת"ס שפיוט המבדיל נועד בעיקרו למוצאי יוהכ"פ, כן משמע ממיקומו במחזור ויטרי.
הור ההר כתב:חכם באשי כתב:מש"כ בשם החת"ס שפיוט המבדיל נועד בעיקרו למוצאי יוהכ"פ, כן משמע ממיקומו במחזור ויטרי.
בשו"ת חת"ס מביא כן בשם המרדכי, ומוכיח כך מלשון הפיוט.
אמנם מביא בשם "עמק ברכה", שמביא המבדיל אחר לאמרו במוצאי יו"כ, ואומר החת"ס שלא נראה שזה הפיוט אליו התכוין המרדכי.
ולפנינו במחזור ויטרי (ח"א נירנברג תרפ"ג עמ' 185, אוצה"ח עמ' 388) מופיע הפיוט המבדיל שלנו דוקא בין פיוטי מוצ"ש, לאחר איש חסיד היה לפני במוצאי יום מנוחה (שלא כדברי החכם באשי הנ"ל), וכמו כן העירו בליקוטי הערות על שו"ת חת"ס שהפיוט הנ"ל שהביא החת"ס בשם העמק ברכה, מופיע במחז"ו כהמשך לפיוט המבדיל המוכר.
והחת"ס הגיה שם בפיוט של העמק ברכה, במקום "שובו לכן לאהליכם וברכושם אלקיכם" - "ובראשיכם", והעירו בליקוטי הערות הנ"ל שעתה כשנגלה המחז"ו עולה שהגירסה הנכונה "וברכו שם" (המילים נדבקו למילה אחת).
ובמחזורים של ימינו העתיקו את הפיוט הנ"ל מן העמק ברכה לאמרו במוצאי יום כפור, ובנוסח הגהת החת"ס "ובראשיכם", ואולי היה מקום למדפיסי המחזורים להעיר שבמח"ו הגירסה "וברכו שם".
זלמניו כתב:"מייערן צימעס איז גוטע צימעס און רבי מאטלע נעשכיזער איז געווען א גוטער איד"
שאלתי את הגר"א נבנצל שליט"א: מדוע נוהגים לסיים את 'ראשון' בקריאת התורה בדברי הבלע של דתן ואבירם 'כי תשתרר עלינו גם השתרר' (טז, יג), הרי נוהגים לסיים בדבר טוב? (רמ"א סי' קלח)
וענה לי הרב: בעינינו שררה של משה היא דבר טוב.
חכם באשי כתב:מש"כ בשם החת"ס שפיוט המבדיל נועד בעיקרו למוצאי יוהכ"פ, כן משמע ממיקומו במחזור ויטרי.
כותב כתב:---
סיום מסכת ב"ק בדבר טוב
מהרש"א בח"א: גמ' בסיום המסכת פרש"י מתא מחסיא מקום בהמות הוא וצריכין למרעה טוב עכ"ל. לא הל"ל אלא למרעה ומלת טוב הוא מיותר ועוד אמלתא דרב יהודה באתרא דקפדי ה"ל לפרושי כן ואפשר שנתכוין ע"פ מ"ש לסיים בדבר טוב והכא כולה מסכת בנזיקין מד' אבות וכמ"ש בריש המסכת בהך דרשה דמבעה זה אדם שהוא רמז גם לנזקי שמים מידו של עשו ומפרק מרובה עד סופה איירי בנזקי אדם וראה רש"י שלא סיים בהך מסכת בדברי אגדה לפי שב"ק וב"מ וב"ב כעין מסכת אחת הן שכולן דינים וכדי שלא יהא חסר לסיים מסכת זו בדבר טוב כי למרעה אותיות אחרונות רעה ע"כ הוסיף מלת טוב לסיים וכן התלמוד בתר דסיים דקפיד סיים באותיות יהו"א המורה על שמותיו הוי"ה שם של ד' וי"ה ואהי"ה אשר עמנו בגלות והטו"ב הוא אותיות זוגות ממנו ודו"ק.
והיה מקפיד מאוד לסיים הדפים בדבר טוב ואם סיים הדף במילת טמא כתב בשולי הדף תחטאני באזוב ואטהר או טהור יזרוק עלינו מים טהורים, ובדף אחד מסיים כגון ששרפו כתב בשולי הדף הצור ית' יצילנו ובדף אחר מסיים טימא טהרות ומת כתב בשולי הדף לא אראה מות וכן בהרבה מקומות כיוצא בהם
זלמניו כתב:כותב כתב:נודע מכמה צדיקים כשרצו לסיים בדבר טוב, אמרו "רבי מאטלע נעשכיזער איז געווען א גוטער איד", ועוד דבר אחד שנשכח ממני.
ומצאתי מקורו בספר זכרון טוב (עמ' 76) בשם הרה"ק מלובלין
"מייערן צימעס איז גוטע צימעס און רבי מאטלע נעשכיזער איז געווען א גוטער איד"
עושה חדשות כתב:לגבי 'המבדיל' שהזכירו לעיל כי נתחבר למוצאי יו"כ, (וכ"כ הראבי"ה סי' תקל), כי כן משמע גם מתוך הפיוט עצמו "על חטאי עבור תעבור כיום אתמול כי יעבור" ועוד. אבל הנה כעת ראיתי דבר נוסף באו"ז סי' רפא, ז"ל "ואותו הפיוט במוצאי יום מנוחה איתקן כדי לאומרו במוצאי יוה"כ בביהכ"נ בקול רם ובפרגא ניתקן וכן היו נוהגים בפרגא לאומרו במוצאי יוה"כ בביהכ"נ בקול רם", וזה עדיין לא שמעתי, וגם לא הבנתי מה השייכות בין הפיוט "במוצאי יום מנוחה" למוצאי יו"כ בדוקא.
את סוף הפיוט (המקורי) חותמות מילים מן השורש ש.מ.ח. בשל המשפטים הללו; "יְהִי הַחֹדֶשׁ הַזֶּה / כִּנְבוּאַת אֲבִי חוֹזֶה / וְיִשָּׁמַע בְּבַיִת זֶה / קוֹל שָׂשׂוֹן וְקוֹל שִׂמְחָה" היו שחשבו כי הפיוט נכתב למוצאי שבת של ראש חודש או למוצאי שבת שמברכים בה את הלבנה.
חזור אל “מטפחת ספרים ועיטור סופרים”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 201 אורחים