מעיין כתב:ידוע בין שלומי אמוני ישראל מקפידים על כשרות
שבקליפת האננס יש הרבה שרצים ויש ליזהר לקלפם היטיב
וכן שלא ליפות בהם את טסי פירות נקלפים שיש חשש קרוב שהפירות ינגעו מהם ויאכלו את השרצים שעל פירות הנקלפים בלי מידע
כן מסתבר כתב:לא ידוע כלל.
אנא הרחב, מי טוען כך, על מה הוא מסתמך, והאם דבריו הוכחו כנכונים?
מעיין כתב:
פרנקל תאומים כתב:כן מסתבר כתב:לא ידוע כלל.
אנא הרחב, מי טוען כך, על מה הוא מסתמך, והאם דבריו הוכחו כנכונים?
ראה בספרו של הרב וויא שליט"א.
כן מסתבר כתב:הידוע בשיטתו המחמירה בנושא ’מיעוט המצוי’ שיש לחשוש לו ולחייב לבדוק עליו, דלא כשיטת רוב ככל הפוסקים.
פרנקל תאומים כתב:לי הוא לא ידוע כבעל שיטה מחמירה, או ש"רוב ככל הפוסקים" חולקים עליו בזה או בכלל. ולענ"ד דבריך הללו מצוצים מן האצבע או מפטפוטי אנשים.
אם אני טועה (אפשרות שבהחלט מתקבלת על הדעת), אבקשך שתתן מראי מקומות נאמנים המוכיחים את טענתך.
איש_ספר כתב:אני לא מכיר בדיוק של מספרים את המחלוקת על שיעור המצוי בין הרב וויא לבין אחרים, אני גם לא זוכה לקבל מגשי פירות שאננס דגלם. אבל מהמעט אננסים שלמים שקניתי, ראיתי לא פעם אחת ולא שתים חרקים רבים בקליפה החיצונית.
יהושפט כתב:יעויין בספרו של הגרמ"מ קארפ על תולעים עמ' כו ואילך מה שהאריך בזה, ולדבריו הרב ויא מחמיר הרבה יותר מן הדין, הוא כותב שכך היתה דעת הרב ואזנר אבל טוען כנגדה טענות כבדות משקל, ומביא דעות אחרות, ומכריע כמוהם
https://tablet.otzar.org/#/b/646744/p/4 ... 6615258389
אראל כתב:ספרו של הרב איתם הנקין הי"ד, [תוך כדי דיבור], 'לכם יהיה לאכלה', הלא נכתבה לסתור את שיטתו המחמירה של הרב וויאו בענין תולעים
פרנקל תאומים כתב:עם כל הכבוד ר' איתם הי''ד לא היה במעמד של "פוסק", ובוודאי שספרו אינו מייצג את דעת "רוב ככל הפוסקים".
הרב וויא שליט''א הוא המרא דאתרא ומרא דשמעתתא המרכזי בנושאים הללו, הוא הקדיש להם את מיטב שנותיו, עשרות שנים של בירור ומחקר, הן במישור המציאותי והן בפראקטיקה ההלכתית. בצמתים ההלכתיים הוא לא הכריע עפ''י דעתו בשום דבר, כ"א עפ''י דעתם של גדולי הפוסקים שב''י נשען עליהם והוא שימש אצלם הרבה בעניינים אלו. אין לו מגמה להחמיר (אלא שדרך הבריות לתרץ את התרשלותם בנושא זה בכך שכביכול מדובר בחומרות וחששות רחוקים, ולא היא).
מחשבה אחת כתב:פרנקל תאומים כתב:עם כל הכבוד ר' איתם הי''ד לא היה במעמד של "פוסק", ובוודאי שספרו אינו מייצג את דעת "רוב ככל הפוסקים".
הרב וויא שליט''א הוא המרא דאתרא ומרא דשמעתתא המרכזי בנושאים הללו, הוא הקדיש להם את מיטב שנותיו, עשרות שנים של בירור ומחקר, הן במישור המציאותי והן בפראקטיקה ההלכתית. בצמתים ההלכתיים הוא לא הכריע עפ''י דעתו בשום דבר, כ"א עפ''י דעתם של גדולי הפוסקים שב''י נשען עליהם והוא שימש אצלם הרבה בעניינים אלו. אין לו מגמה להחמיר (אלא שדרך הבריות לתרץ את התרשלותם בנושא זה בכך שכביכול מדובר בחומרות וחששות רחוקים, ולא היא).
פתח בכד, המשיך בצנצנת וסיים בחבית.
סמכות. הרב איתם לא היה פוסק (מהו "מעמד של פוסק"?), אבל כן טען באופן משכנע שהפסיקה המסורתית של "רוב ככל הפוסקים" לאורך הדורות אינה הולכת בקו של הרב ויא. ככל אברך רציני הוא נכנס לעובי ההלכה והעלה את מסקנותיו. לפעמים, כפי שהמציאות מלמדת, האברכים שנעשים בעלי מקצוע אחד מכירים את החומר טוב מן הפוסקים המפורסמים (ויש לזה מגרעות ויתרונות). מאידך, ככל הידוע גם הרב ויא אינו פוסק (ואין לו מעמד של פוסק), וגם הוא כאברך רציני נכנס לעובי הסוגיה והעלה מסקנותיו.
נסיון. אף אחד מלבד כת"ר לא הכתיר את הרב ויא כמרא דאתרא וכמרא דשמעתתא (הוא נחשב "הרב של התולעים"...). אכן, שלא כמו הרב איתם, מאחוריו עשרות שנות עיסוק בעניין, אבל כשהוא פתח את מסע הרצאותיו אי אז לפני 40 שנה, גם לו לא היו מאחוריו "עשרות שנים של בירור ומחקר".
הכרה. יש לא מעט פוסקים שהסכימו עם הרב איתם, ואחרים שמתנגדים לאורך שנים למסקנותיו המחמירות של הרב ויא. יש לי חשד מבוסס שהשורה הבאה נלקחה מתוך כתבת "זכרון להולכים" מהעיתון היומי: "בצמתים ההלכתיים הוא לא הכריע עפ''י דעתו בשום דבר, כ"א עפ''י דעתם של גדולי הפוסקים שב''י נשען עליהם והוא שימש אצלם הרבה בעניינים אלו". מה הכוונה "שימש אצלם הרבה"? שהוא ישב בשעות הקבלה ובדק עמו את עלי החסה שהנשים הביאו בפני הרב לבדוק?
יהושפט כתב:הרי ציינתי לספרו של הרב קארפ שהוא פוסק מובהק וחשוב הרבה יותר מהרב וייא מבחינת הכרעת ההלכה, וזאת בלי לזלזל כלל במומחיותו של הרב ויא בענייני התולעים
פרנקל תאומים כתב:יהושפט כתב:הוא הרי כותב חד וחלק שאין להחמיר בפחות מ10 אחוז, כל שיטת הרב ויא היא להחמיר בהרבה פחות, והוא דוחה דעה זו בשני ידיים
כלום קביעתך הנחרצת בענין היתה בלי להכיר את הויכוח?
אדוני הנלהב, מתון מתון בהתלהבותו המתלהבת.
אין לי את הספר של הגרמ''מ קארפ על תולעים, וגם באוצה''ח דידי גירסא 17 ליכא. והקישורית שהבאת אינה מאפשרת לי לדפדף הלאה.
בכל אופן ראה אצל הרב וויא בספרו חלק א' עמ' 116-117 שמרחיב הרבה, ואכן מביא את הכרעתו של הגר''ש וואזנר (שלדברי הרב רובין החמיר בזה טובא מאחוז אחד ומעלה!), וכן כתב שהגרי''ש אלישיב פסק לו שיש לחוש מ 4 אחוז, והגר"נ קרליץ פסק לו לחוש מ 5 אחוז. ושכן הביאו בשם הגרח"ק ועוד פוסקים. אמנם הגרש"ז אמר לו שסובר כה"משכנות יעקב".
ולכן למעשה הוא מגדיר לציבור באופן כללי שכל מאכל שלעיתים הוא נגוע, ונגיעותו אינה נחשבת לתופעה יוצאת דופן הוא בכלל מיעוט המצוי.
ועתה הגה עצמך, איך יתכן לומר ששיטת הרב וויא היא נגד "רוב ככל הפוסקים"???!!!
פרנקל תאומים כתב:נ"ב:
לפניך כתב כאן מאן דהוא ששיטתו היא נגד "רוב ככל הפוסקים". ואלו דברים שאין להם שחר, והם הכשלת הרבים.
יהושפט כתב:במחילה אתה ניזון מחכם אחד, והוא הרב ויא
בדעת הרב אלישיב יש סתירות שונות בין תלמידיו
שוב, לא טענתי שהוא המציא הלכה כנגד כולם, אבל כן שהנושא נתון במחלוקת, זוהי עובדה פשוטה, והנושא של מיעוט המצוי באחוזים כאלו הוא חומרא, חומרא חשובה שצריך לנהוג כמותה, אבל זה המשקל שלה.
בר מן דין, יש ויכוח גדול איך לחשב מיעוט המצוי, כלומר האם לפי חבילה או לפי כמות שמבשלים או לפי כמות שרגילים לאכול... וכן בעוד פרטים בחישוב האחוזים.
הרב וויא שליט''א הוא המרא דאתרא ומרא דשמעתתא המרכזי בנושאים הללו, הוא הקדיש להם את מיטב שנותיו, עשרות שנים של בירור ומחקר, הן במישור המציאותי והן בפראקטיקה ההלכתית. בצמתים ההלכתיים הוא לא הכריע עפ''י דעתו בשום דבר, כ"א עפ''י דעתם של גדולי הפוסקים שב''י נשען עליהם והוא שימש אצלם הרבה בעניינים אלו. אין לו מגמה להחמיר (אלא שדרך הבריות לתרץ את התרשלותם בנושא זה בכך שכביכול מדובר בחומרות וחששות רחוקים, ולא היא).
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 85 אורחים