ההוא תלמידא כתב:שמעתי שבדורינו שנגלו לנו תעלומות, נמצא בכמה ספרי ראשונים שאסור לברך שהחיינו בימי העומר, וכמדומה
שיש לזה מקור אף בתשובת הגאונים.
שמועלקע כתב:ההוא תלמידא כתב:שמעתי שבדורינו שנגלו לנו תעלומות, נמצא בכמה ספרי ראשונים שאסור לברך שהחיינו בימי העומר, וכמדומה
שיש לזה מקור אף בתשובת הגאונים.
הבל הבלים, זה מה שקורא שלא בודקים במקורות ראו כאן בעמוד 138, שמדובר בטעות בציטוט, ותו לא.
מדובר באחד האחרונים שכתב טעם למה אין מברכים שהחיינו על מצוות ספירת העומר, ופשוט לא הבינו אותו נכון.
עזריאל ברגר כתב:שמועלקע כתב:ההוא תלמידא כתב:שמעתי שבדורינו שנגלו לנו תעלומות, נמצא בכמה ספרי ראשונים שאסור לברך שהחיינו בימי העומר, וכמדומה
שיש לזה מקור אף בתשובת הגאונים.
הבל הבלים, זה מה שקורא שלא בודקים במקורות ראו כאן בעמוד 138, שמדובר בטעות בציטוט, ותו לא.
מדובר באחד האחרונים שכתב טעם למה אין מברכים שהחיינו על מצוות ספירת העומר, ופשוט לא הבינו אותו נכון.
אבל ראה שם שיש כמה מקורות שלא "לחנוך כסות חדשה" בימי הספירה!
ומותר לדבר בלשון יותר עדינה על חכמי ישראל שבדורנו, ועל החכמים שבדורות הקודמים, גם אם אתה סובר שהם טעו.
דעת_האברך כתב:אין זה נכון כלל שדין זה התחדש רק על ידי אחרוני האחרונים. האליהו רבה בסימן תצ"ג מביא מספר אדם וחוה (לרבנו ירוחם) שאין לומר ברכת זמן (דהיינו שהחיינו) בכל ימי הספירה משום שהם ימי הדין שהרי קרבן העומר נקרב משעורים שמרמזים לדין.
ויש ללמוד מזה לא לזלזל במנהג ישראל מקובל מדורי דורות, ואם ריק הוא מכם הוא ריק!
וז"ל רבנו ירוחםובספר אדם וחוה דף מ"ד כתב דאין אומרים זמן בספירה לפי שהם ימי דין כי העומר בא מן השעורים, ולכן אין כונסין ואין מסתפרין ע"כ. ולפ"ז היה ראוי לאסור אף בל"ג בעומר, אלא דכבר נהגו להקל.
ומה שאין אומרי' זמן י"א לפי שאין כאן הנאה ולא שמחה כפדיון שיצא מכלל נפל וקרא חדתא. וזה מורה דין ליודעין כי העומר בא מהשעורי' כמו שקבלו רז"ל מן הכתוב שאמר ואם תקריב מנחת בכורים ליי' כי על הבאת העומר הוא מדבר ואם זה אינו אלא חובה כמו אם כסף תלוה אם יהיה היובל אם מזבח אבנים ואמרו כתיב הכא אביב וכתיב התם כי השעורה אביב והוא קרבן הסוטה שבאה משעורין מלשון סערת יי' ולכן אין כונסים נשים ומגדלים שפם ואף על פי שאמרו טעם אחר משום י"ב אלף זוגות תלמידים של רבי עקיבא שמתו. ואמרו בתוספות כי מה שאמרו לג' יום אינו כמנהג העם אלא כשתסיר ז' ימי הפסח וז' שבתות וב' ימי ר"ח שהן י"ו שאין בהן אבלות נשארו מן המ"ט לג' יום וז' של"ג לעומר אמרו שיש במדרש עד פרוס עצרת והם ט"ו יום עצרת באמרם פרוס הפסח פרוס החג שהם ט"ו בניסן ובתשרי ובהסירך ט"ו נשארו לד' והם לג' שלמים ומגלחים בבקר של ל"ד כי מקצת היום ככלו ע"כ אינו מהספר.
ספירת העומר אין מברכין שהחיינו על ספירת העומר ואפילו שהיא מצוה הבאה מזמן לזמן כתב בעל המאור הטעם משום שהיא עגמת נפש בחוצה לארץ שאין אנו מקריבין עומר ויש נותנין טעם אחר שאין אנו אומרי' זמן לפי שאין אומרין זמן אלא על דבר שהוא גמר המצוה וזה אינו נגמר עד ארבעי' ותשעה יום...
מה שנכון נכון כתב:דעת_האברך כתב:אין זה נכון כלל שדין זה התחדש רק על ידי אחרוני האחרונים. האליהו רבה בסימן תצ"ג מביא מספר אדם וחוה (לרבנו ירוחם) שאין לומר ברכת זמן (דהיינו שהחיינו) בכל ימי הספירה משום שהם ימי הדין שהרי קרבן העומר נקרב משעורים שמרמזים לדין.
ויש ללמוד מזה לא לזלזל במנהג ישראל מקובל מדורי דורות, ואם ריק הוא מכם הוא ריק!
ז"ל הא"זוז"ל רבנו ירוחםובספר אדם וחוה דף מ"ד כתב דאין אומרים זמן בספירה לפי שהם ימי דין כי העומר בא מן השעורים, ולכן אין כונסין ואין מסתפרין ע"כ. ולפ"ז היה ראוי לאסור אף בל"ג בעומר, אלא דכבר נהגו להקל.ומה שאין אומרי' זמן י"א לפי שאין כאן הנאה ולא שמחה כפדיון שיצא מכלל נפל וקרא חדתא. וזה מורה דין ליודעין כי העומר בא מהשעורי' כמו שקבלו רז"ל מן הכתוב שאמר ואם תקריב מנחת בכורים ליי' כי על הבאת העומר הוא מדבר ואם זה אינו אלא חובה כמו אם כסף תלוה אם יהיה היובל אם מזבח אבנים ואמרו כתיב הכא אביב וכתיב התם כי השעורה אביב והוא קרבן הסוטה שבאה משעורין מלשון סערת יי' ולכן אין כונסים נשים ומגדלים שפם ואף על פי שאמרו טעם אחר משום י"ב אלף זוגות תלמידים של רבי עקיבא שמתו. ואמרו בתוספות כי מה שאמרו לג' יום אינו כמנהג העם אלא כשתסיר ז' ימי הפסח וז' שבתות וב' ימי ר"ח שהן י"ו שאין בהן אבלות נשארו מן המ"ט לג' יום וז' של"ג לעומר אמרו שיש במדרש עד פרוס עצרת והם ט"ו יום עצרת באמרם פרוס הפסח פרוס החג שהם ט"ו בניסן ובתשרי ובהסירך ט"ו נשארו לד' והם לג' שלמים ומגלחים בבקר של ל"ד כי מקצת היום ככלו ע"כ אינו מהספר.
ספירת העומר אין מברכין שהחיינו על ספירת העומר ואפילו שהיא מצוה הבאה מזמן לזמן כתב בעל המאור הטעם משום שהיא עגמת נפש בחוצה לארץ שאין אנו מקריבין עומר ויש נותנין טעם אחר שאין אנו אומרי' זמן לפי שאין אומרין זמן אלא על דבר שהוא גמר המצוה וזה אינו נגמר עד ארבעי' ותשעה יום...
לא מדובר כאן על אמירת שהחיינו בימי הספירה, אלא על השאלה למה לא מברכים שהחיינו על הספירה עצמה, וע"ז השיב שהעומר (שממנו הספירה) הבא מהשעורים מורה על דין. ולזה כיון גם הא"ז, ומה שהביא את דברי רי"ו בסי' זה הוא בשביל הנ"מ לענין נשואין וגלוח, שלפי טעם זה הי' ראוי לאוסרם כל ימי העומר. והשווה לאופן שהביא את דברי רי"ו בא"ר.
הרוצה ידמה לבד מלתא למלתא, וילמד מגלוח ונשואין שנוהגים כל ימי העומר, אך אי"ז כתוב לא ברי"ו ולא בא"ז. ובקל יש לחלק ביניהם. וק"ו שאין כאן מנהג ישראל המקובל מדורי דורות.
הערה נוספת, אין אלו דברי רבנו ירוחם, אלא תוספת, כמצויין בסוף הקטע, ורק אז מתחיל הנדון אצל רי"ו עצמו לענין שהחיינו על הספירה (ונותן טעמים אחרים).
לקט מדברי האחרונים בענין ראה בנטעי גבריאל.
שלמה בן חיים כתב:מצו"ב מאמר שכתכבתי בעניין זה עם המקורות הנעלמים והשגויים בענין זה
ולגבי מה שכתב צבי וחמיד שטעמו של המגיה ברבינו ירוחם שייך גם על שהחיינו שלא על הספירה, זה אינו כי הרי אפילו אבל יכול לברך בימי השבעה שהחיינו, וכמו שהבאתי במאמר המצו"ב, ולא חמירי ימי הספירה מימי אבל. ורק על עצם המצוה כתב טעמו.
מה שנכון נכון כתב:לא מדובר כאן על אמירת שהחיינו בימי הספירה, אלא על השאלה למה לא מברכים שהחיינו על הספירה עצמה, וע"ז השיב שהעומר (שממנו הספירה) הבא מהשעורים מורה על דין. ולזה כיון גם הא"ז, ומה שהביא את דברי רי"ו בסי' זה הוא בשביל הנ"מ לענין נשואין וגלוח, שלפי טעם זה הי' ראוי לאוסרם כל ימי העומר. והשווה לאופן שהביא את דברי רי"ו בא"ר.
הרוצה ידמה לבד מלתא למלתא, וילמד מגלוח ונשואין שנוהגים כל ימי העומר, אך אי"ז כתוב לא ברי"ו ולא בא"ז. ובקל יש לחלק ביניהם. וק"ו שאין כאן מנהג ישראל המקובל מדורי דורות.
הערה נוספת, אין אלו דברי רבנו ירוחם, אלא תוספת, כמצויין בסוף הקטע, ורק אז מתחיל הנדון אצל רי"ו עצמו לענין שהחיינו על הספירה (ונותן טעמים אחרים).
לקט מדברי האחרונים בענין ראה בנטעי גבריאל.
דעת_האברך כתב:על כל פנים אי אפשר לומר שאין כאן מנהג הנוהג מדורי דורות שהרי כפי שמובא במאמר הנהדר של הרב שלמה בן חיים נהגו במנהג זה באשכנז ובאיטליה ובספרד כבר מאות בשנים לכל הפחות מתקופת תרומת הדשן.
אב-י כתב:דהיינו האם מותר לכתחילה לקנות פירות חדשים בימים אלו או בגדים חדשים?
שלמה בן חיים כתב:מצו"ב מאמר שכתכבתי בעניין זה עם המקורות הנעלמים והשגויים בענין זה
ולגבי מה שכתב צבי וחמיד שטעמו של המגיה ברבינו ירוחם שייך גם על שהחיינו שלא על הספירה, זה אינו כי הרי אפילו אבל יכול לברך בימי השבעה שהחיינו, וכמו שהבאתי במאמר המצו"ב, ולא חמירי ימי הספירה מימי אבל. ורק על עצם המצוה כתב טעמו.
ולפי שימי הספירה הם כנגד ימי חלדו לכן אין מברכין בה שהחיינו לאחר שחייו תלויים לו מנגד ואינו בטוח בכל יום מן המות. אמנם בעצרת יום קבלת התורה מברך שהחיינו
חזור אל “בין פסח לעצרת - ספיה"ע, ל"ג בעומר, שבועות”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 2 אורחים