ארי במסתרים כתב:אגב, הרב נתן גשטטנר כותב שבנשימה אחת אין הכוונה ממש בנשימה אחת אלא ללא הפסקה ביניהם. (איני יודע המ"מ)
ארי במסתרים כתב:אגב, הרב נתן גשטטנר כותב שבנשימה אחת אין הכוונה ממש בנשימה אחת אלא ללא הפסקה ביניהם. (איני יודע המ"מ)
חכם באשי כתב:את עשרת בני המן יש לקרוא בנשימה אחת, וזה לא מציאותי - לדעתי - לעשות זאת עם טעמי המקרא (ובמיוחד בציבור, שה'בעל קורא' צריך להרים את קולו להוציא את הצבור). אז למה נועדו טעמי המקרא שם? האם הם כ'אות מתה בספר החוקים'? ואולי באמת יש מקומות בהם ה'בעל קורא' מצליח לומר את שמותיהם בנשימה אחת כולל הטעמים?
חכם באשי כתב:את עשרת בני המן יש לקרוא בנשימה אחת, וזה לא מציאותי - לדעתי - לעשות זאת עם טעמי המקרא (ובמיוחד בציבור, שה'בעל קורא' צריך להרים את קולו להוציא את הצבור). אז למה נועדו טעמי המקרא שם? האם הם כ'אות מתה בספר החוקים'?
חכם באשי כתב:ואילו ידעת, מה היה 'מצבי המוחי' בשעת כתיבת הודעתי הראשונה באשכול לא היית תמה...
שברי לוחות כתב:עוד יש להעיר שבין הטעמים בעשרת בני המן הוא סימן מפסיק בין הרבה מילים ובהכרח הרי זה סותר (לכאורה) עם ההלכה שצריך לאמרם בנשימה אחת.
ולהלן קטע מעניין מקובץ אור תורה השייך לענין זה:
שטיינער כתב:חכם באשי כתב:את עשרת בני המן יש לקרוא בנשימה אחת, וזה לא מציאותי - לדעתי - לעשות זאת עם טעמי המקרא (ובמיוחד בציבור, שה'בעל קורא' צריך להרים את קולו להוציא את הצבור). אז למה נועדו טעמי המקרא שם? האם הם כ'אות מתה בספר החוקים'? ואולי באמת יש מקומות בהם ה'בעל קורא' מצליח לומר את שמותיהם בנשימה אחת כולל הטעמים?
לפי שאלתך נראה שאתה יוצא מנקודת הנחה שכל פרשה שאינה נקראת בציבור, אין לה שום צורך בטעמי המקרא. קשה לי לפי דעתך למה נועדו טעמי המקרא בכל פסוקי התנ"ך שאינם נקראים בציבור?
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 7 אורחים