שמואל שלומוביץ כתב:אגב,
מענין אם נידון כאן המיקום המוזר של תפילת אוחילה, שהיא נכנסת בתווך, אחר עלינו לשבח, וקודם על כן נקוה, ולמה לא קבעוה טרם התחלת מלכויות לפני עלינו, (כמובן השאלה גם על תפילת היה עם פיפיות שנסמכה לה).
אישצפת כתב:שמואל שלומוביץ כתב:אגב,
מענין אם נידון כאן המיקום המוזר של תפילת אוחילה, שהיא נכנסת בתווך, אחר עלינו לשבח, וקודם על כן נקוה, ולמה לא קבעוה טרם התחלת מלכויות לפני עלינו, (כמובן השאלה גם על תפילת היה עם פיפיות שנסמכה לה).
כתבתי בעבר כמדומני בירחון יתד המאיר בענין אמירת אוחילה ליחיד. ובתוך דבריי הבאתי מנהגים שונים לענין זמן ומיקום אמירתה. מקווה שיהיה לעזר ולהועיל.
שמואל שלומוביץ כתב:אישצפת כתב:שמואל שלומוביץ כתב:אגב,
מענין אם נידון כאן המיקום המוזר של תפילת אוחילה, שהיא נכנסת בתווך, אחר עלינו לשבח, וקודם על כן נקוה, ולמה לא קבעוה טרם התחלת מלכויות לפני עלינו, (כמובן השאלה גם על תפילת היה עם פיפיות שנסמכה לה).
כתבתי בעבר כמדומני בירחון יתד המאיר בענין אמירת אוחילה ליחיד. ובתוך דבריי הבאתי מנהגים שונים לענין זמן ומיקום אמירתה. מקווה שיהיה לעזר ולהועיל.
כינוס המנהגים והנוסחים השונים מרתק ומועיל מאד, איישר כחך וחילך.
על פניו לא מצאתי דיון בשאלה עצמה, מדוע נקבע המיקום המיוחד הזה לאוחילה, ואם מלכויות מתחיל ב'עלינו', היה נראה נכון שהש"ץ (או היחיד) יקבע אמירת 'אוחילה' טרם פתיחת מלכויות.
תשובות והנהגות ד,קמו -נוטר הכרמים כתב:הנה בנוסח הפתיחה לברכת מלכויות "אוחילה לאל אחלה פניו" וכו', מופיע גם הפסוק 'ד' שפתי תפתח ופי יגיד תהילתך', שזהו פסוק שכבר נאמר בתחילת התפילה, וזה אומר דרשני.
ואמנם בנוסח שלפנינו אומרים תיכף: יהיו לרצון אמרי פי והגיון לבי לפניך וגו', שזהו פסוק הנאמר בסיום התפילה, ונראה כי זו מעין תחנה מיוחדת על אמירת פסוקי מלכויות וכו' שתתקבל התפילה.
אולם ראו זה מצאתי ב'סדר תפילות' להרמב"ם דאיתא שם כהאי לישנא: אוחילה לאל אחלה פניו אשאלה ממנו מענה לשון אשר בקהל עם אשירה עוזו אביעה רננות בעד מפעליו כו', ברוך אתה יי' למדני חוקיך, על כן נקוה לך.
ונראה מזה שכביכול יש כאן פתיחה של ברכה ג"כ לנוסח ברכת מלכויות, והיינו כי אף שברכות מלכויות זכרונות ושופרות נקבעו כחלק מסדר הברכות של מוסף, מ"מ קובעים כעין ברכה ותפילה לעצמם!!
מצוי הרבה בשרשרות פסוקים החותמות פיוטי רשויות שהפסוק האחרון הוא ברוך אתה ה' למדני חוקיך.שמואל שלומוביץ כתב:אם רוצים להבין את השייכות של הבקשה למדני חוקיך, בלי להגיע לחידוש שיש כאן מטבע של פתיחת ברכה, כנראה ענינה כפי המפורט בהיה עם פיפיות "הוֹרֵם מַה שֶּׁיֹּאמֵרוּ. הֲבִינֵם מַה שֶּׁיְּדַבֵּרוּ. הֲשִׁיבֵם מַה שֶּׁיִּשְׁאֲלוּ. יַדְּעֵם אֵיךְ יְפָאֵרוּ", והיינו שילמדנו חוקיו איך ראוי לשבח ולפאר לפניו.
שמואל שלומוביץ כתב:מענין אם נידון כאן המיקום המוזר של תפילת אוחילה, שהיא נכנסת בתווך, אחר עלינו לשבח, וקודם על כן נקוה, ולמה לא קבעוה טרם התחלת מלכויות לפני עלינו, (כמובן השאלה גם על תפילת היה עם פיפיות שנסמכה לה).
עושה חדשות כתב:שמואל שלומוביץ כתב:מענין אם נידון כאן המיקום המוזר של תפילת אוחילה, שהיא נכנסת בתווך, אחר עלינו לשבח, וקודם על כן נקוה, ולמה לא קבעוה טרם התחלת מלכויות לפני עלינו, (כמובן השאלה גם על תפילת היה עם פיפיות שנסמכה לה).
כעי"ז תמהתי היום בדברי הארחו"ח, (ואולי יש כאן מפתח לפתרון הענין), ז"ל - כתוב במחזור וויטרי שאין היחיד אומר עלינו לשבח וי"א כמו כן מאוחילה לאל וכן נהגו בצרפת והטעם לפי שהוא לשון ש"צ והלשון מוכיח שאומר אשר בקהל עם אשירה ופוק חזי מה עמא דבר. וי"א שיש לו לאמרן ומסתבר הכי משום על כן נקוה לך שמתחבר עם עלינו לשבח כי עם מפני חטאינו אינו מתחבר יפה. וכתב הר"ם נ"ע מיהו נכון לאמרו כי הוא תחלת ברכת מלכיות ואם לא כן על כן נקוה לך אמאי קאי וכתב ר' משה גאון ז"ל ויחיד דבעי לצלויי עלינו לשבח אי גמיר לצלויי ליצלי בלחיש' ואי לא גמיר למנחת חד מאחוריה לא דחובה דצבור הוא. ואחר אומר אוחילה לאל ואח"כ על כן נקוה לך...
מתחילה צידדתי שעיקר הבקשה הזאת נתקנה לש"ץ כשבא לומר סדרי פיוט ותפילה מיוחדים, כמו שתקנוה בהמשך גם קודם סדר העבודה, ובמלכויות זכרונות שופרות שייך לבקש מענה לשון יותר משאר תפילות, מפני שהיה דרכם לומר פיוטים וקרובות, ועל סדר זה לקבוע הפסוקים, וכן נראה במחזור ששם הוקבעו פיוטי הקליר אנסיכה וכו', ומסדרי חלק מהפיוטים נראה שהיה דרכם להזכיר פסוקים אחרים מאלו שלפנינו לפי ענין הפייט שסידר הש"ץ, וכיון שהסדר העיקרי והקדמון כאן שהש"ץ מסדר סדרי תפילות שהוא אומר מפי עצמו, כדרך הפייטנים הקדומים, בזה היה צריך נטילת רשות לשיר עוזו בקהל עם ולהביע רננות, ולבקש מענה לשון מלפני ה' שלא יכשל,
ובזה מבואר מאד שהייתה תקנת עלינו תקנה קדומה מעיקר סדר תקיעתא דבי רב, אבל מכאן ואילך היה חוזר הפייט לומר כרצונו, וע"ז עיקר תקנת הבקשה הזאת, ואין עיקרה מצד סדרי מלכויות זכרונות שופרות עצמם רק מצד סדרי הפייט הנהוגים, ולכן קבעוה גם לש"ץ קודם סדר העבודה שהוא פיוט שאומר מפי עצמו,
ולפי דרך זו ודאי אין כאן כלל הכרע היכן התחלת ברכת מלכויות רק היכן מתחיל הפיוט, ודו"ק.
אלא שדבר זה לא ברור לי מבחינה היסטורית כי גם בנוסחי הגאונים והרמב"ם שאין כלל פיוטים היא קבועה שמה, וצריך לידע מה קדם למה,
ושבתי וראה, לפי המבואר בחידושי הריטב"א לראש השנה (דף לד ע"ב) זה לשונו בדין שליח ציבור מוציא את הרבים, 'והא איפסקא הלכתא כרבן גמליאל בברכות של ראש השנה ויום הכפורים של יובל משום דאוושא כדאיתא בגמרא, ולפי זה תקנו שיהא שליח צבור מסדר בתפלתו אוחילה לאל מה שאין היחיד אומרו ותקנוהו בתחלת מלכיות לפי שאינו מוציא את הבקי אלא מברכות דמלכיות זכרונות ושופרות בלחוד כדאיתא לקמן …', עיי"ש. הרי מבואר שטעם אמירת אוחילה בברכות אלו מפני שיש בהם דין ש"ץ מוציא את הרבים יד"ח, משא"כ בכל השנה, והנה יל"ע מהיכן התחיל ש"ץ להוציא את שאינו בקי, וראיתי בספרי המנהגים (לדוג' מנהג מרשלייאה תפלת ראש השנה) שהמנהג הוא שאומרים כל העם עלינו לשבח בקול רם, וכן המנהג עתה שאומרים הציבור עם הש"ץ עלינו לשבח וכורעים עמו, וגם הדרך שהכל בקיאין ב'עלינו', ולפי"ז עיקר הסדר שהיה ש"ץ מוציא היחידים היה מתחילת על כן נקוה ולכך שם תקנו אוחילה, אבל ודאי עיקר סדר מלכויות מתחיל עלינו. (ולפי דברי הריטב"א בודאי ביוהכ"פ אין אוחילה מעיקר התקנה).
חזור אל “עיון תפילה וחקר פיוט”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 91 אורחים