תמיהה בתפילת הרגלים המשולבת עם שבת
פורסם: א' ספטמבר 26, 2021 1:58 pm
הקדמה קצרה:
ברכת קדושת היום במוספי הרגלים היא ארוכה, אולם יש לה מבנה מסודר וברור מאוד:
אתה בחרתנו - פתיחה על מעלת עם ישראל.
ותתן לנו - הזכרת המועד המסוים.
ומפני חטאינו - הזכרת החורבן שגרם לשני דברים - אי יכולת לעלות ולהשתחוות ואי יכולת להקריב קרבנות חובה.
בהמשך תפילה לבניין הבית שבו נקריב את הקרבנות האמורים בפסוק הנאמר, עם מנחתם ונסכיהם.
אלקינו ואלקי אבותינו מלך רחמן - תפילה לבניין הבית שבו נקיים מצוות השתחוואה ברגלים.
והשיאנו - בקשה נוספת מעניין הרגלים.
קדשנו במצוותיך - בקשה כללית הנאמרת בכל שבת ומועד.
חתימה - קדושת היום.
עד כאן הדברים פשוטים ביותר לכל בר בי כנישתא דחד יומא.
ומכאן לשאלה: כאשר משלבים את השבת, היא משתלבת באופן נפלא בכל מקום לפי עניינו. באזכרת היום, בקרבנות וכו'.
אלא שישנו קטע ממוסף שבת, שלכאורה משולב בלי הקשר הגיוני. "ישמחו במלכותך" וכו', נמצא בין הבקשה להשבת הקרבנות ופסוקיהם לבין הבקשה להשבת ההשתחוואה. זה תמוה. לו אני הייתי עורך את הברכה, הייתי מוסיף אותו בחלק האחרון, לאחר "כאשר רצית ואמרת לברכינו", לפני "אלקינו ואלקי אבותינו רצה במנוחתנו". שם כלה עניין הרגלים, ועוברים לבקשה הכללית הנאמרת הן בשבת והן ביו"ט, ולכן מתאים מאוד לשלב שם את "ישמחו". למעשה גם בתפילת שבת רגילה נמצא "ישמחו" בדיוק לפני הבקשה הזו.
מדוע אפוא נדחף "ישמחו" באמצע עניין הרגלים, בין שתי הבקשות המיוחדות לעניין הרגלים?
ברכת קדושת היום במוספי הרגלים היא ארוכה, אולם יש לה מבנה מסודר וברור מאוד:
אתה בחרתנו - פתיחה על מעלת עם ישראל.
ותתן לנו - הזכרת המועד המסוים.
ומפני חטאינו - הזכרת החורבן שגרם לשני דברים - אי יכולת לעלות ולהשתחוות ואי יכולת להקריב קרבנות חובה.
בהמשך תפילה לבניין הבית שבו נקריב את הקרבנות האמורים בפסוק הנאמר, עם מנחתם ונסכיהם.
אלקינו ואלקי אבותינו מלך רחמן - תפילה לבניין הבית שבו נקיים מצוות השתחוואה ברגלים.
והשיאנו - בקשה נוספת מעניין הרגלים.
קדשנו במצוותיך - בקשה כללית הנאמרת בכל שבת ומועד.
חתימה - קדושת היום.
עד כאן הדברים פשוטים ביותר לכל בר בי כנישתא דחד יומא.
ומכאן לשאלה: כאשר משלבים את השבת, היא משתלבת באופן נפלא בכל מקום לפי עניינו. באזכרת היום, בקרבנות וכו'.
אלא שישנו קטע ממוסף שבת, שלכאורה משולב בלי הקשר הגיוני. "ישמחו במלכותך" וכו', נמצא בין הבקשה להשבת הקרבנות ופסוקיהם לבין הבקשה להשבת ההשתחוואה. זה תמוה. לו אני הייתי עורך את הברכה, הייתי מוסיף אותו בחלק האחרון, לאחר "כאשר רצית ואמרת לברכינו", לפני "אלקינו ואלקי אבותינו רצה במנוחתנו". שם כלה עניין הרגלים, ועוברים לבקשה הכללית הנאמרת הן בשבת והן ביו"ט, ולכן מתאים מאוד לשלב שם את "ישמחו". למעשה גם בתפילת שבת רגילה נמצא "ישמחו" בדיוק לפני הבקשה הזו.
מדוע אפוא נדחף "ישמחו" באמצע עניין הרגלים, בין שתי הבקשות המיוחדות לעניין הרגלים?