כיום מקובל לפתור את ראשי התיבות 'תנצב"ה': תהא נשמתו צרורה בצרור החיים.
אך נראה שהפתרון האמיתי הוא: תהא נפשו צרורה בצרור החיים.
כמדומה שאצל עדות אשכנז אומרים נשמתו ובעדות מזרח נפשו.
אליהוא כתב:הפסוק אינו בהכרח ראיה היות והוא מדבר באדם חי, וודאי יש לחלק בענינים הללו.
חכם באשי כתב:כיום מקובל לפתור את ראשי התיבות 'תנצב"ה': תהא נשמתו צרורה בצרור החיים.
אך נראה שהפתרון האמיתי הוא: תהא נפשו צרורה בצרור החיים.
שכן איחול זה הוא ע"פ הפסוק בשמואל א, כה כט: "וַיָּקָם אָדָם לִרְדָפְךָ וּלְבַקֵּשׁ אֶת נַפְשֶׁךָ וְהָיְתָה נֶפֶשׁ אֲדֹנִי צְרוּרָה בִּצְרוֹר הַחַיִּים".
עוד יש להעיר: יש הכותבים: ת.נ.צ.ב.ה.
ולדעתי, עדיף לסמן גרשיים. כי סימון נקודה כסימן קיצור הוא 'יבוא' מהגויים. הם כותבים: דר. פרופ'. וכן הלאה.
האם מישהו התייחס לשתי הטענות הנ"ל?
הגהמ כתב:דבר אחד מעיק לי במיוחד כשאני רואה (בארה"ב) שני השימושים משתמשים בערבוביא כמו לדוגמא מודעה שר' (גרשיים) אליעזר י. (נקודה) פלוני יגיד שיעור באיזה שהוא מקום. מאיזה סיבה נתפס במוחי חרדיים אמריקאיים שהתואר ר' צריך להיות דוקא בגרשיים אפילו באנגלית ('R) בניגוד למנהג הנהוג בכיתוב אנגלית.
הגהמ כתב:אולי כאן המקום להעיר על תופעה מצויה ממלים שנוצרו על ידי ר"ת שנשתרשו ברבות הימים כמילים בפנ"ע. לדוגמא המלה 'אדמו"ר' אם היה מובן בשימושו העיקרי לא היה אפשרות לומר 'אדמורי בעלז' וכדו'.
כמו"כ נראה לי שהברכה שמספחים לשם מי שלא הגיע עדיין ל'שליטאות' - 'נרו יאיר' - נוצרה ע"י קריאת ר"ת נר"ו המצויה בדברי ראשונים (ופירושו נטריה רחמנא ופרקיה) כמלה בפנ"ע, מעיקרא רק בשימוש מליצי לקשרו עם מלת יאיר מלשון הכתוב 'תאיר נרי', וברבות הימים נשמטו הגרשיים ונעשה מטבע לשון בפנ"ע.
הגהמ כתב:ע"פ רוב ברכות בחיים למיניהם היו ליטרליות ומובנות בקלות אם רק ידעו לפענח הר"ת משא"כ נרו יאיר הוא יותר מדי פיוטית. וע"כ אני משער מה ששערתי. ואכן מצאנו גם מצאנו השימוש בגרשיים ראה כאן לדוגמא: http://hebrewbooks.org/23925
ישבב הסופר כתב:אכן הוא ר.ת. נוחו עדן. לא אדע מדוע בחב"ד נהגו לומר 'נשמתו עדח', גם לא אבין מובן מילים אלו. זה מסתמא שילוב בין 'נבג"ם' נשמתו בגנזי מרומים' ובין 'נוחו עדן'
הסרפד כתב:הגהמ כתב:קשה לקבוע כך, מאחר שבדורות הקדמונים היה מבחר עצום של 'ברכות החיים' (י"א, י"ץ, יזיי"א, שלי"ט, וכן עוד הרבה) כך שאין שום סיבה לחשוב שגם ברכת 'נרו יאיר' לא היתה ברכה בפני עצמה, ואין צורך ליחסה לטעות.
מה שנכון נכון כתב:יראה זרע יאריך ימים אמן.
ישבב הסופר כתב: . . בחב"ד נהגו לומר 'נשמתו עד[ן]' . . זה מסתמא שילוב בין 'נבג"ם' נשמתו בגנזי מרומים' ובין 'נוחו עדן'
חזור אל “מטפחת ספרים ועיטור סופרים”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 200 אורחים