טוב לי כתב:
מה שאיני מבין מה גנות היא לומר על אחד מגדולי הדור שידוע כענק בתורה שאין מי שדומה לו בזה, שהיה בעל כשרונות חלשים בילדותו. מדוע כשמספרים את זה על גדולים בדורות קודמים כמהר"מ שיק או רבי פסח פרוסקין או הנצי"ב [למרות שזה שנוי במחלוקת] זה בסדר, ואילו על גאון דורנו זה פשע?
גם זו לטובה כתב:טוב לי כתב:
מה שאיני מבין מה גנות היא לומר על אחד מגדולי הדור שידוע כענק בתורה שאין מי שדומה לו בזה, שהיה בעל כשרונות חלשים בילדותו. מדוע כשמספרים את זה על גדולים בדורות קודמים כמהר"מ שיק או רבי פסח פרוסקין או הנצי"ב [למרות שזה שנוי במחלוקת] זה בסדר, ואילו על גאון דורנו זה פשע?
חשוב לדעת תמונת עולם נכונה, אין נסים ולא מופתים, כל הגאונים האדירים היו כך מילדותם.
ובאמת יש בזה חשיבות גם לתפיסת העולם הרוחנית, שלא כל האנשים נולדים עם אפשריות שוות, ואכמ"ל.
ולא יתן אדם לתוך קופה של צדקה אא"כ יודע שהממונה נאמן וחכם ויודע לנהוג כשורה כחנניה בן תרדיון
עושה חדשות כתב:על ד' הר"מ שכל אדם ראוי לו להיות צדיק כמשה רבינו, (וראה עוד כאן), שמעתי פעם מהגרמ"צ ברגמן שליט"א שהביא מקור לזה מדברי הגמ' "ועתה ישראל מה ה' אלהיך שואל מעמך כי אם ליראה אטו יראת שמים מילתא זוטרתא היא וכו' אין לגבי משה מילתא זוטרתא היא", ודו"ק.
מחולת המחנים כתב: כך אמנם נראה מהמציאות, אך מה נעשה לדברי הרמב"ם שכתב (פ"ה מהל' תשובה ה"ב) שכל אדם ואדם ראוי להיות צדיק כמשה רבינו, ומאידך אמרו חז"ל (ר"ה דף כ"א ע"ב) בקש קהלת להיות כמשה, יצתה בת קול ואמרה לו וכתוב יושר דברי אמת.
האם יש היכן שהוא משנה ברורה בשאלה זו.
והסיבה הרביעית ההכנות הטבעיות, והוא, כבר נתבאר ואף הוכח כי המעלות המדותיות הם מצעים למעלות ההגיוניות, ולא יתכן שיושגו הגיוניות אמיתיות כלומר: מושכלות שלמות כי אם לאדם בעל מדות מוכשרות מאוד, אדם נוח ומיושב. ויש בני אדם רבים שיש בהם מתחילת הוייתם תכונה מזגית שאי אפשר עמה להיות שלם כלל, כגון מי שהוא בטבע חם לבב מאוד וחזק הרי אינו פלט מן הכעס ואפילו יכשיר את עצמו ככל האפשר. וכמי שמזג האשכים שלו חם ולח חזקי הבניה ואברי הזרע מרבים להוליד זרע הנה זה רחוק שיהיה פרוש ואפילו יכשיר את עצמו ככל האפשר. וכן תמצא בבני אדם אנשים בעלי פעלתנות וחירוף נפש ותנועותיהם פזיזות מאוד בלתי מסודרות מורים על לקוי הרכבה ורוע מזג ואי אפשר להביאם בחשבון. הנה אלה לא תמצא בהם שלמות לעולם, והטפול בהם עם מצבים כאלה סכלות מוחלטת מן המטפל, לפי שהמדע הזה כפי שידעת אינו מדע רפואה ולא מדע הנדסה, ולא כל אדם מעותד לו מצד האופנים שכבר אמרנו, ולפיכך אי אפשר בלי שיקדמו המצעים המדוחיים, עד שיהא האדם בתכלית התקינות והשלמות, כי תועבת ה' נלוז ואת ישרים סודו.
זקני היה מביא את המעשה הידוע עם הנצי"ב דכשחיבר ספרו העמק שאלה עשה סעודה גדולה וכל זמן הסעודה חיבק הספר ונישקו, ושאלו אותו לסיבת הדבר, ואמר שבצעירותו לא הצליח כל כך בלימודו וחשבו הוריו לשלחו לעבוד, ואמר דגם אם היה כן מסתמא היה נעשה לחייט, ולא סתם חייט אלא חייט יר"ש ולא כמו החייטים דאז שהיו גונבים מה שנשאר מהבד, והיה עושה הרבה צדקה והיה קובע עתים לתורה ולא רק זה אלא גם היה מוסר שיעור לפני הבעלי בתים, אבל מ"מ כשהיה מגיע לב"ד של מעלה היו תובעין אותו דהיכן ההעמק שאלה שלך, והיינו דאפי' דהיה נוהג כשורה בכל דרכיו מ"מ כל אדם נתבע לפי מה שהיה הייעוד שלו, אבל עכשיו אחרי שב"ה חברתי את הספר עמק שאלה אם ישאלו בב"ד של מעלה היכן העמק שאלה שלך אני רק יראה להם את הספר ודי, ולכך אני שמח שמחה גדולה.
אמר הגרב"ד שיש ללמוד מהמעשה הנ"ל שיתבעו מכאו"א לא רק על קיום המצוות ולימוד התורה, אלא גם על הייעוד שהיה צריך לעשות בעולם, והביא בשם הגר"י מסלנט זצ"ל דכשיבוא למעלה יראו לו כמין תמונה מה היה יכול לצאת ממנו. וזה הביאור במה שאומרים בר"ה בזכרונות, כי זכר כל היצור לפניך בא "מעשה איש ופקודתו" דמעשה איש הוא על מעשיו, ופקודתו היינו מה שהפקידו אותו לעשות.
טעות בידך!גם זו לטובה כתב:טוב לי כתב:
מה שאיני מבין מה גנות היא לומר על אחד מגדולי הדור שידוע כענק בתורה שאין מי שדומה לו בזה, שהיה בעל כשרונות חלשים בילדותו. מדוע כשמספרים את זה על גדולים בדורות קודמים כמהר"מ שיק או רבי פסח פרוסקין או הנצי"ב [למרות שזה שנוי במחלוקת] זה בסדר, ואילו על גאון דורנו זה פשע?
חשוב לדעת תמונת עולם נכונה, אין נסים ולא מופתים, כל הגאונים האדירים היו כך מילדותם.
ובאמת יש בזה חשייבות גם לתפיסת העולם הרוחנית, שלא כל האנשים נולדים עם אפשריות שוות, ואכמ"ל.
משיב כתב:על המהר"ם שיק ידוע כי בילדותו היה קשה תפיסה, ומסופר כי התקשה ללמוד אפילו דף גמרא אחד. במאמצים רבים ובהתמדה התקדם בלימודו, עד שעשה חיל. ולגביו אין מי שערער על כך.
גם זו לטובה כתב:יש לך דוגמא מגאון שכולנו מכירים, שלא היה גאון מלידה?
איטשע טבריאנער כתב:מעיתון הצפה [11.4.1960]
אליסף כתב:על הגרי"ז הוטנר מאיישישוק מסופר שלא היה כשרוני
הוא נשוא הסיפור שספר ר' יצחק הוטנר לר' אהרן קוטלר שעליו אמר הגריל"ד מי שמקיים את התורה מעוני סופו לקיימה מעושר
גיורא בשמי שמיא כתב:אליסף כתב:על הגרי"ז הוטנר מאיישישוק מסופר שלא היה כשרוני
הוא נשוא הסיפור שספר ר' יצחק הוטנר לר' אהרן קוטלר שעליו אמר הגריל"ד מי שמקיים את התורה מעוני סופו לקיימה מעושר
ייש"כ על שהעמדתני על טעותי, מקור הסיפור כנראה בס' זכרון להגר"י הוטנר (ע' פ"ט) אך זאת מנין לך שנשוא הסיפור היה זה ר' זונדל?
גם זו לטובה כתב:יש לך דוגמא מגאון שכולנו מכירים, שלא היה גאון מלידה?
מתפעל כתב:קראתי ושכחתי היכן, על הגאון רי"א ספקטור מקובנא שכאשר היה נער קטן לא הצליח בלימודו ושמע את אביו אומר לאמו שאולי ישלחו אותו להיות שוליא לאופה או לחייט וכך ילמד מקצוע.
כאשר שמע את התכנית של הוריו, התמרמר מאד והחליט לקחת את הלימודים ביתר רצינות והפך למתמיד גדול.
כעת כשאני כותב זאת, אני מתחיל לחשוב שאולי סיפור זה קראתי על הרידב"ז ולא רי"א.
יש למישהו מידע?
איטשע טבריאנער כתב:מעיתון הצפה [11.4.1960]
מה שנכון נכון כתב:הרב"מ אזרחי לא 'התנצל', אלא מדגיש ומודיע לפני תחלת הסיפור שלדעתו "גם כשרונותיו היו גאוניים. כך אני רואה בספריו. אבאאלל (כך במקור) כך דברו באותו דור".
טוב לי כתב:מה שנכון נכון כתב:הרב"מ אזרחי לא 'התנצל', אלא מדגיש ומודיע לפני תחלת הסיפור שלדעתו "גם כשרונותיו היו גאוניים. כך אני רואה בספריו. אבאאלל (כך במקור) כך דברו באותו דור".
הגרב"מ אזרחי לא מתנצל והוא גם לא אומר שכך דיברו באותו דור. הוא מקדים ואומר במפורש כי רבי יצחק אלחנן היה גאון הגאונים וסיפור זה הוא רק משל שסיפר המשגיח של הישיבה השניה בסלבודקא, וכיון ששמו של רבי יצחק אלחנן עדיין נישא אז בפי כל כגאון עצום וכגדול הדור המשל נסוב עליו. ותו לא מידי.
מה שנכון נכון כתב:טוב לי כתב:מה שנכון נכון כתב:הרב"מ אזרחי לא 'התנצל', אלא מדגיש ומודיע לפני תחלת הסיפור שלדעתו "גם כשרונותיו היו גאוניים. כך אני רואה בספריו. אבאאלל (כך במקור) כך דברו באותו דור".
הגרב"מ אזרחי לא מתנצל והוא גם לא אומר שכך דיברו באותו דור. הוא מקדים ואומר במפורש כי רבי יצחק אלחנן היה גאון הגאונים וסיפור זה הוא רק משל שסיפר המשגיח של הישיבה השניה בסלבודקא, וכיון ששמו של רבי יצחק אלחנן עדיין נישא אז בפי כל כגאון עצום וכגדול הדור המשל נסוב עליו. ותו לא מידי.
מה שכתבתי הוא את לשונו המדוייקת כפי ששמעתי באזני. ותו לא מידי.
גם זו לטובה כתב:שנדע אשר לא נדע כתב:הגרב"מ עצמו אמר באחד הפעמים שסיפר את הסיפור, כי מי שמכיר את ספרי מרן הגרי"א, אינו יכול להעלות על דעתו אפשרות שהוא לא היה עילוי וגאון.
ולכן כמו שנכתב כאן, הסיפור הוא אלגוריה מוסרית, ומוטב היה אם לא היו מדביקים את זה על גאון הגאונים.
גם על מרן הגרח"ק יש שמספרים את מה שאמרו על ר' יצחק אלחנן, ואני בעצמי שמעתי מתלמיד של הגר"ד לנדו, שהגר"ד אמר לו שהוא זוכר את הגרח"ק בצעירותו שהיה לו זיכרון פנומנלי.
ואגב, האם זה כ"כ ברור שבחור חלש בכישרונות יכול להפוך לרעק"א? וכל אחד יכול להיות מתמיד כמו הרב אלישיב?
לי זה נראה תיאוריה של משגיחים בישיבות קטנות שמשום מה גם הם לא הפכו לגדולי ישראל למרות השאיפות.
יש הרבה סוגי כישורים, הגרי"ש היה מתמיד מילדותו, הגרח"ק היה מתמיד וזכרן וכו' וידעו כולם שיהיה בקיא, אבל לא ציפו שיצא "דרך אמונה", ואכן שמעתי מזקן חכם שהכיר היטב את הגרח"ק מילדותו, ואמר שלדעתו המופת הגדול ביותר הוא הגרח"ק בעצמו, וכידוע שאף הגרח"ג התפעל והופתע כשראה את הדרך אמונה.
מה שנכון נכון כתב:תולדות ר' יצחק אלחנן בנעוריו אינן כתובות בספר זכרון יעקב, אלא בספר אחר שכתב ר"י ליפשיץ בשם תולדות יצחק [ועוד ספר באידיש בשם גאון יצחק].
והרוצה לראות דברים על דיוקם יעיין שם.
על החזו"א - מובא בארחות רבנו שבעל הקה"י כתב על גליון ספר בנין עולם שכ' בשם ר' מאיר קרליץ שהחזו"א היה 'בינוני' ונתעלה רק ע"י יגיעה ועמל נפלאים: "זה שקר ולשה"ר". [וצ"ב]. (בבנין עולם הכניס את המשפט הנ"ל בסוגריים, וראה בפאר הדור ח"א עמ' רפז).
גיורא בשמי שמיא כתב:אליסף כתב:על הגרי"ז הוטנר מאיישישוק מסופר שלא היה כשרוני
הוא נשוא הסיפור שספר ר' יצחק הוטנר לר' אהרן קוטלר שעליו אמר הגריל"ד מי שמקיים את התורה מעוני סופו לקיימה מעושר
ייש"כ על שהעמדתני על טעותי, מקור הסיפור כנראה בס' זכרון להגר"י הוטנר (ע' פ"ט) אך זאת מנין לך שנשוא הסיפור היה זה ר' זונדל?
חזור אל “משפחות סופרים וימות עולם”
משתמשים הגולשים בפורום זה: .השוחט, Google [Bot] ו־ 144 אורחים