כדכתיב בסידורים "משה עלה למרום והוא הוריד עוז מבטחה".פרי יהושע כתב:משה עלה לשמים
כנראה ערבוב בין האש של הסנה לאש של מתן תורה שנאמר בה "וההר בוער באש עד לב השמים".פרי יהושע כתב:בסנה היה אש גדולה עד לשמים
עזריאל ברגר כתב:כדכתיב בסידורים "משה עלה למרום הוריד מכתב עוז חביון".פרי יהושע כתב:משה עלה לשמים
טוב לי כתב:פגשתי בידידי שהוא מלמד תשב"ר ותיק ומוכשר מאד בציור, ובידו תכריך ציוריו על פרשות השבוע,
בעלעולי כה וכה ראיתי בפרשת תולדות
והנה מי שאמור להיות יעקב אבינו מאכיל את עשו מנזיד העדשים... בכף...
מיד נזעקתי: הרי עשו אמר "הלעיטני נא", ובכל ציורי הגן רואים את יעקב מלעיט את עשו ישירות מהסיר?
ענה הוא לעומתי: והיכן כתוב שיעקב נענה לו בזה? פתח פסוק ותראה את הכתוב:
"ויעקב נתן לעשו לחם ונזיד עדשים" ולא נאמר: "ויעקב הלעיט לעשו".
ונשתתקתי.
ואז סיפר הוא לי שביום מן הימים זכה להכניס את תכריך ציוריו הזה לעיני מרן הגרי"ש,
[בעקבות ידידותו עם אחד מנכדי מרן]
לפי עדותו מרן דפדף בין הציורים בענין רב,
ומשהגיע לציור הזה הפנה נכדו הנ"ל את תשומת לבו לשינוי הזה,
ומשהצייר הסביר את הענין כאמור לעיל,
נענה מרן ואמר:
"פשוט אזיי!!"
פרי יהושע כתב:עזריאל ברגר כתב:כדכתיב בסידורים "משה עלה למרום הוריד מכתב עוז חביון".פרי יהושע כתב:משה עלה לשמים
אכן חשבתי ע"ז הבוקר, שזה סותר לכא' לגמ' סוכה מעולם לא עלה אדם למעלה מעשרה, ויש ליישב.
אבל לעניין הגננות, יש הבדל אם אומרים למרום או לשמים, הקטנים מבינים שהוא עלה ממש לשמים הכחולים שעליהם ולא להר סיני.
שש ושמח כתב:בדף קשר של בניי כתוב בפר' תולדות: "ענה יעקב: 'אנכי (יעקב בשקט) עשו בכורך' " וכמדומני שאין מקור לזה שיעקב אמר כך בשקט.
ובאמת יש כאן טעות יותר גדולה. כי המניע לפרש כנ"ל הוא כדי לבאר למה לא היו דברי יעקב דברי שקר [וגם אלו שאינם מסבירים כנ"ל מסבירים שאינו שקר משום שכוונתו אנכי המביא לך ועשיו הוא בכורך וכמו שפירש"י]. ומטעים את הילדים לחשוב שבכה"ג אין איסור שקר. אבל האמת היא שיעקב אמנם שיקר או לכה"פ גנב דעתו של יצחק, אלא שהיה מותר לו לשקר, כיון דיצחק רצה לתת הברכות לעשיו רק משום טעותו שעשיו הוא הצדיק, או שהיה ע"פ הדיבור, אבל בעלמא אסור לעשות כן.
עזריאל ברגר כתב:שברי לוחות כתב:זלמניו כתב:שתי טעויות בסיסיות ישנן. והעיקרית שרק הטיפות הראשונות כשרות [וכל אחד מתפלא איך בכ"ז הצליחו להשיג שמן...]
רש"י שמות פרק כז
כתית - הזיתים היה כותש במכתשת, ואינו טוחנן בריחים, כדי שלא יהו בו שמרים, ואחר שהוציא טפה ראשונה מכניסן לריחים וטוחנן,
וכבר נשתברו כמה קולמוסין מנין לקח רש"י שרק הטיפה הראשונה כשירה, יש שנקטו שדברי רש"י דווקא ויש שלאו דווקא.
סוף דבר שלפי הרבה דיעות לכתחילה היו לוקחים הטיפה הראשונה שבראשונות.
מי דן בדברי רש''י האלה?
מעט דבש כתב:אוסף מתוך האשכול
ע. התשבי כתב:וכיצד לאחר שהדברים נידונו באשכול והובאו פנים לכאן ולכאן, פתאום הפך להיות פשוט לצד אחד עד שכל האומר אחרת אינו אלא טועה ומטעה?
מעט דבש כתב:אוסף מתוך האשכול
פי האתון כתב: רק זאת אעיר עמש"כ מר באות י"ד "ובדיעבד אפילו הדליק זר שאיו כהן כשרה ההדלקה" (רמב"ם הלכות ביאת מקדש ט, ז) צ"ל דלהרמב"ם כשר לכתחילה!!! רק להראב"ד שם הוא בדיעבד.]
מעט דבש כתב:ע. התשבי כתב:וכיצד לאחר שהדברים נידונו באשכול והובאו פנים לכאן ולכאן, פתאום הפך להיות פשוט לצד אחד עד שכל האומר אחרת אינו אלא טועה ומטעה?
אולי תציין פרט אחד, שהובאו בו פנים לכאן ולכאן (עם מקורות לכאן ולכאן).
לייטנר כתב:ביחס לג'ירפה שהוזכרה בפרשת נח:
א. נחלקו הפרשנים האם היא בע"ח טהור. עיין כאן: viewtopic.php?p=32124#p32124
ב. מחלוקת פרשנים האם שבע החיות הטהורות הכוונה לשבעה זוגות או לשבעה פרטים. ראה כאן: viewtopic.php?p=203442#p203442
מעט דבש כתב:ע. התשבי כתב:וכיצד לאחר שהדברים נידונו באשכול והובאו פנים לכאן ולכאן, פתאום הפך להיות פשוט לצד אחד עד שכל האומר אחרת אינו אלא טועה ומטעה?
אולי תציין פרט אחד, שהובאו בו פנים לכאן ולכאן (עם מקורות לכאן ולכאן).
ע. התשבי כתב:בנוגע לשולחן דומה למזבח הביא כבודו את הטענה "וכי על המזבח לא עלו", והתעלם מהטענה שהובאה אחריו.
ע. התשבי כתב:בנוגע לטיפה ראשונה, אמנם טרם הובא מקור המפרש דברי רש"י כפשוטם, אך העיד פה אחד ש"נשתברו קולמוסין" על כך ושישנם מקורות, וזה שלא טרח לצטטם כאן אינו סיבה לפסוק חד משמעית שאסור להבין רש"י כפשוטו.
וכן יש עוד ואין הזמ"ג להאריך.
מעט דבש כתב:ע. התשבי כתב:בנוגע לשולחן דומה למזבח הביא כבודו את הטענה "וכי על המזבח לא עלו", והתעלם מהטענה שהובאה אחריו.
הטענה שהובאה אחר כך היא: "אין דנים לצורך משלא לצורך".
נחמד. אבל בסופו של דבר, יש מקור לאסור לעלות על השולחן? בפוסקים מובא רק שאסור להרוג כינה עליו (כמובא כאן, והוא מספר חסידים סימן קב).
מי שרוצה להמציא איסורים מעצמו, עליו חובת ההוכחה (ואגב, ראית מי שמקפיד לא לעלות על השולחן? למה משחק ילדים לא נחשב צורך, והחלפת נורה בבית כן נחשבת צורך?).
מעט דבש כתב:כיוצא בו אפשר לומר גם על הסיפור על הסביבונים בחנוכה. אחד המציא סיפור נחמד על מה שהיה בזמן החשמונאים. ומעתה, כל מי שיבוא לומר שהסיפור לא היה ולא נברא, מיד יאמרו לו: יש לך הוכחה שזה לא היה? היית שם?
מעט דבש כתב:ע. התשבי כתב:בנוגע לטיפה ראשונה, אמנם טרם הובא מקור המפרש דברי רש"י כפשוטם, אך העיד פה אחד ש"נשתברו קולמוסין" על כך ושישנם מקורות, וזה שלא טרח לצטטם כאן אינו סיבה לפסוק חד משמעית שאסור להבין רש"י כפשוטו.
וכן יש עוד ואין הזמ"ג להאריך.
כיון שהסוגיא במנחות (פו.) ברורה (וכך נפסק גם ברמב"ם (הל' איסו"מ ז, ח), ודברי רש"י עצמו שם במנחות ג"כ ברורים מאד, שכל השמן שזב מעצמו כשר למנורה, ולא ראינו מי שחולק על כך, הרי שאמירה כללית של אחד כאן ש'נשתברו קולמסין' (ובינתיים לא ראינו אפילו אחד), אין לה כל משמעות.
ואין בזה כל כך דוחק לפרש לשון רש"י על התורה 'טיפה ראשונה' שהכונה לכל מה שיוצא מעצמו.
ע. התשבי כתב:כמו כמה דיונים כאן, לא חייבים כל המקורות להגיע תוך יום אחד, וקורה שאחרי כמה שנים נזכר הכותב במקור לדבריו.
הכלל, לימדונו רבותינו: לא ראינו אינה ראיה.
טוב לי כתב:פגשתי בידידי שהוא מלמד תשב"ר ותיק ומוכשר מאד בציור, ובידו תכריך ציוריו על פרשות השבוע,
בעלעולי כה וכה ראיתי בפרשת תולדות
והנה מי שאמור להיות יעקב אבינו מאכיל את עשו מנזיד העדשים... בכף...
מיד נזעקתי: הרי עשו אמר "הלעיטני נא", ובכל ציורי הגן רואים את יעקב מלעיט את עשו ישירות מהסיר?
ענה הוא לעומתי: והיכן כתוב שיעקב נענה לו בזה? פתח פסוק ותראה את הכתוב:
"ויעקב נתן לעשו לחם ונזיד עדשים" ולא נאמר: "ויעקב הלעיט לעשו".
ונשתתקתי.
ואז סיפר הוא לי שביום מן הימים זכה להכניס את תכריך ציוריו הזה לעיני מרן הגרי"ש,
[בעקבות ידידותו עם אחד מנכדי מרן]
לפי עדותו מרן דפדף בין הציורים בענין רב,
ומשהגיע לציור הזה הפנה נכדו הנ"ל את תשומת לבו לשינוי הזה,
ומשהצייר הסביר את הענין כאמור לעיל,
נענה מרן ואמר:
"פשוט אזיי!!"
גביר כתב:העיר לי בני נ"י שבסביבונים הראשונים לא היו האותיות נגה"פ, שהן ראשי תיבות ' נס גדול היה פה, שהרי לפי מה שסופר לו מקורם של הסביבונים בילדים שלמדו תורה בזמן גזרות הייוונים והשתמשו בו כדי להסוות את העובדה שהם לומדים, היה זה אפוא לפני שהתרחש הנס וממילא לא היה מקום לרישום אותיות אלה, ודפח"ח.
מצליח כתב:אם כי אמת הדבר שבחיי אהרן היה הוא המדליק כמוש"כ ברמב"ן
יַעֲרךְ אתו אַהֲרן. אַף עַל פִּי שֶׁהָיְתָה הַדְּלָקַת הַנֵּרות, וְכֵן קְטרֶת הַתָּמִיד, כְּשֵׁרָה בְּכהֵן הֶדְיוט לְדורות, כְּפִי מַה שֶּׁקִּבְּלוּ ז"ל, מִכָּל מָקום נֶאֱמַר בִּשְׁנֵיהֶם "אַהֲרן", כִּי אָמְנָם כָּל יְמֵי הַמִּדְבָּר הָיָה עִנְיַן הַמִּשְׁכָּן בְּכָל יום כְּעִנְיָנו לְדורות בְּיום הַכִּפּוּרִים, שֶׁנֶּאֱמַר בּו "כִּי בֶּעָנָן אֵרָאֶה עַל הַכַּפּרֶת" (לעיל טז, ב). וְזֶה כִּי בְּכָל יְמֵי הַמִּדְבָּר נֶאֱמַר "כִּי עֲנַן ה' עַל הַמִּשְׁכָּן יומָם, וְאֵשׁ תִּהְיֶה לַיְלָה בו" (שמות מ, לח). וְלָכֵן הָיָה מִן הָרָאוּי שֶׁיִּהְיוּ מַעֲשֵׂה הַקְּטרֶת וְהַדְלָקַת הַנֵּרות בּו הַנַּעֲשִׂים בִּפְנִים נַעֲשִׂים עַל יְדֵי כּהֵן גָּדול, כְּמו שֶׁנַּעֲשִׂים לְדורות בְּיום הַכִּפּוּרִים.
לעומקו של דבר כתב:ואין טענה על מי שמלמד את דברי רש"י כפשוטן (בפרט שכפי שהבנתי אין פרשני רש"י מעירים עליו בזה)
(אגב חיפוש באוצר ילמד שיש הרבה ספרים שהביאו מושג זה לגבי שמן, למשל ראיתי בשפ"א)
הכהן כתב:הכהן הגדול היה מדליק את המנורה
טוב לי כתב:פגשתי בידידי שהוא מלמד תשב"ר ותיק ומוכשר מאד בציור, ובידו תכריך ציוריו על פרשות השבוע,
בעלעולי כה וכה ראיתי בפרשת תולדות
והנה מי שאמור להיות יעקב אבינו מאכיל את עשו מנזיד העדשים... בכף...
מיד נזעקתי: הרי עשו אמר "הלעיטני נא", ובכל ציורי הגן רואים את יעקב מלעיט את עשו ישירות מהסיר?
ענה הוא לעומתי: והיכן כתוב שיעקב נענה לו בזה? פתח פסוק ותראה את הכתוב:
"ויעקב נתן לעשו לחם ונזיד עדשים" ולא נאמר: "ויעקב הלעיט לעשו".
ונשתתקתי.
פייביש אופטובסקי כתב: במכת צפרדע, נהוג לומר: היתה צפרדע אחת גדולה, וככל שהכו אותה יצאו צפרדעים נוספים. היכן כתוב שהצפרדע הראשונה היתה גדולה?
גביר כתב:העיר לי בני נ"י שבסביבונים הראשונים לא היו האותיות נגה"פ, שהן ראשי תיבות ' נס גדול היה פה, שהרי לפי מה שסופר לו מקורם של הסביבונים בילדים שלמדו תורה בזמן גזרות הייוונים והשתמשו בו כדי להסוות את העובדה שהם לומדים, היה זה אפוא לפני שהתרחש הנס וממילא לא היה מקום לרישום אותיות אלה, ודפח"ח.
חזור אל “מטפחת ספרים ועיטור סופרים”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 224 אורחים