איש_ספר כתב:מבלי להכנס לענין ומבלי להכיר את מכלול הנתונים, אני מבקש לכפור לחלוטין בסיפא.
חינוך הבנות, בבתי הספר היסודיים והתיכוניים החרדיים, הוא דוגמטי, קבעוני, סטראוטיפי וחסר כל הכוונה והתאמה אישית.
איש_ספר כתב:מבלי להכנס לענין ומבלי להכיר את מכלול הנתונים, אני מבקש לכפור לחלוטין בסיפא.
חינוך הבנות, בבתי הספר היסודיים והתיכוניים החרדיים, הוא דוגמטי, קבעוני, סטראוטיפי וחסר כל הכוונה והתאמה אישית.
לייטנר כתב:מבלי להתייחס לנתון שבכותרת (שההשפעה הסוציולוגית עליו גדולה הרבה יותר מההשפעה הפדגוגית), רק אציין שבמחקר שנערך לפני כעשור התברר שבערך 30% מהנושרים חוזרים בסיוע כזה או אחר, ביחס לנושרות מדובר על אחוז השואף ל0!
איש_ספר כתב:מבלי להכנס לענין ומבלי להכיר את מכלול הנתונים, אני מבקש לכפור לחלוטין בסיפא.
חינוך הבנות, בבתי הספר היסודיים והתיכוניים החרדיים, הוא דוגמטי, קבעוני, סטראוטיפי וחסר כל הכוונה והתאמה אישית.
לייטנר כתב:מבלי להתייחס לנתון שבכותרת (שההשפעה הסוציולוגית עליו גדולה הרבה יותר מההשפעה הפדגוגית), רק אציין שבמחקר שנערך לפני כעשור התברר שבערך 30% מהנושרים חוזרים בסיוע כזה או אחר, ביחס לנושרות מדובר על אחוז השואף ל0!
שומע ומשמיע כתב:לייטנר כתב:מבלי להתייחס לנתון שבכותרת (שההשפעה הסוציולוגית עליו גדולה הרבה יותר מההשפעה הפדגוגית), רק אציין שבמחקר שנערך לפני כעשור התברר שבערך 30% מהנושרים חוזרים בסיוע כזה או אחר, ביחס לנושרות מדובר על אחוז השואף ל0!
ויש לך הסבר לזה?
[אולי זה בגלל שבנות אם כבר נשרו זה סיפור ממש קשה].
לייטנר כתב:מבלי להתייחס לנתון שבכותרת (שההשפעה הסוציולוגית עליו גדולה הרבה יותר מההשפעה הפדגוגית), רק אציין שבמחקר שנערך לפני כעשור התברר שבערך 30% מהנושרים חוזרים בסיוע כזה או אחר, ביחס לנושרות מדובר על אחוז השואף ל0!
עובדיה חן כתב:שמעתי פעם שהסיבה לזה שבבנים יש את מאור שבתורה שמחזרה למוטב זה כלי שניתן לעבוד עמו משא"כ אצל הבנות יש רק צניעות שזה נפרץ קשה מאוד לחבר את הקרעים.
נחום וואהלינער כתב:
אגב: בתקופת ההשכלה/בונדיזים/סוציאליזים נפלו הרבה יותר נשים מאנשים
פרנקל תאומים כתב:נחום וואהלינער כתב:
אגב: בתקופת ההשכלה/בונדיזים/סוציאליזים נפלו הרבה יותר נשים מאנשים
כי לבנות לא היו אז מוסדות חינוך. עד שקמתי שרה שנירר שקמתי אם בישראל.
אגב, בחו"ל יש לבנים יותר אפשרויות, האם נתוני ההשוואה של הנשירה בין בנים לבנות שם הם כמו בארץ, או שמה באמת הבנים באופן יחסי נושרים פחות?
משוש דורים כתב:יש מן האמת בטענה שהדרישות מהבחורים הם גבוהות מהדרישות מן הבנות, וזה גורם לאחוז יותר גבוה של נשירה, אבל זה תלוי כבר במחלוקת הישנה, על מה צריך לתת את הדגש בחינוך, אם על הכמות, או על האיכות המועטת, ואכמ"ל.
פרנקל תאומים כתב:משוש דורים כתב:יש מן האמת בטענה שהדרישות מהבחורים הם גבוהות מהדרישות מן הבנות, וזה גורם לאחוז יותר גבוה של נשירה, אבל זה תלוי כבר במחלוקת הישנה, על מה צריך לתת את הדגש בחינוך, אם על הכמות, או על האיכות המועטת, ואכמ"ל.
אני רוצה להציב איזה סימן שאלה על הטענה הזו.
שמעתי מבני משפחה שכבר חינכו בנים ובנות בגילאי היסודי ובגילאי העל יסודי, והם טענו שהמציאות היא במידה רבה הפוכה:
הבנות לומדות מקצועות רבים, הן נאלצות לעמוד בלחץ מבחנים ויעדים ולהשיג תוצאות טובות, הן ביסודי ובוודאי בעל יסודי ובסמינר.
ואילו בחינוך הבנים, ובכן, ישנן הרבה יותר שעות לימוד בתוך המוסדות, אבל למעשה הם כמעט לא נדרשים לעמוד בלחץ ובתוצאות, הם נדרשים ללמוד בסדרים, אבל הדרישה מהם להוכיח את הישגיהם היא מינורית ביחס לדרישה המקבילה מן הבנות. וככל שהגיל עולה כך הדרישות יורדות בהתאמה: בחיידר עוד יש איזה עניין של מבחנים והישגים, בישיבה קטנה- תלוי איזה ישיבה, אבל מעטות הישיבות שיש בהן הכרח אמיתי לעמוד בלחץ של השגת תוצאות, ובישיבות גדולות- גורנישט, אם יש מה שמניע שם את הבחורים אזי זה רק יר"ש ולחץ חברתי, ומי מהם ששני הפרמטרים האלו לא מרשימים אותו יותר מדי, יכול לחגוג.
האין זאת?
שמר כתב:רציתי להוסיף שמה שמתווה את הורי הבחורות באיזה מקצוע לבחור איננו מחמת ההתאמה והאישיות אלא איזה מקצוע יכניס יותר כסף!!
פרי יהושע כתב:מדברים כאן על לחץ נפשי ודרישה חברתית, הבנות כשגומרות את המבחן ויהיה קשה ככל שיהיה זה נגמר, אצל בחורים כיון וזה דרך חיים זה אחרת, כמובן זה תלוי באיזה מקומות, וזה גם אינדבדאולי כמובן.
נחום וואהלינער כתב:פרנקל תאומים כתב:נחום וואהלינער כתב:
אגב: בתקופת ההשכלה/בונדיזים/סוציאליזים נפלו הרבה יותר נשים מאנשים
כי לבנות לא היו אז מוסדות חינוך. עד שקמתי שרה שנירר שקמתי אם בישראל.
אגב, בחו"ל יש לבנים יותר אפשרויות, האם נתוני ההשוואה של הנשירה בין בנים לבנות שם הם כמו בארץ, או שמה באמת הבנים באופן יחסי נושרים פחות?
נ"ל שהוא בערך כמו בארץ [לפחות מה שאנ רואה] אבל נושרות יש הרבה ל"ע, ובפרט כהיום בתקופת האינטרנט שיכולות לידרדר מהר.
פרנקל תאומים כתב:משוש דורים כתב:יש מן האמת בטענה שהדרישות מהבחורים הם גבוהות מהדרישות מן הבנות, וזה גורם לאחוז יותר גבוה של נשירה, אבל זה תלוי כבר במחלוקת הישנה, על מה צריך לתת את הדגש בחינוך, אם על הכמות, או על האיכות המועטת, ואכמ"ל.
אני רוצה להציב איזה סימן שאלה על הטענה הזו.
שמעתי מבני משפחה שכבר חינכו בנים ובנות בגילאי היסודי ובגילאי העל יסודי, והם טענו שהמציאות היא במידה רבה הפוכה:
הבנות לומדות מקצועות רבים, הן נאלצות לעמוד בלחץ מבחנים ויעדים ולהשיג תוצאות טובות, הן ביסודי ובוודאי בעל יסודי ובסמינר.
ואילו בחינוך הבנים, ובכן, ישנן הרבה יותר שעות לימוד בתוך המוסדות, אבל למעשה הם כמעט לא נדרשים לעמוד בלחץ ובתוצאות, הם נדרשים ללמוד בסדרים, אבל הדרישה מהם להוכיח את הישגיהם היא מינורית ביחס לדרישה המקבילה מן הבנות. וככל שהגיל עולה כך הדרישות יורדות בהתאמה: בחיידר עוד יש איזה עניין של מבחנים והישגים, בישיבה קטנה- תלוי איזה ישיבה, אבל מעטות הישיבות שיש בהן הכרח אמיתי לעמוד בלחץ של השגת תוצאות, ובישיבות גדולות- גורנישט, אם יש מה שמניע שם את הבחורים אזי זה רק יר"ש ולחץ חברתי, ומי מהם ששני הפרמטרים האלו לא מרשימים אותו יותר מדי, יכול לחגוג.
האין זאת?
פרנקל תאומים כתב:משוש דורים כתב:יש מן האמת בטענה שהדרישות מהבחורים הם גבוהות מהדרישות מן הבנות, וזה גורם לאחוז יותר גבוה של נשירה, אבל זה תלוי כבר במחלוקת הישנה, על מה צריך לתת את הדגש בחינוך, אם על הכמות, או על האיכות המועטת, ואכמ"ל.
אני רוצה להציב איזה סימן שאלה על הטענה הזו.
שמעתי מבני משפחה שכבר חינכו בנים ובנות בגילאי היסודי ובגילאי העל יסודי, והם טענו שהמציאות היא במידה רבה הפוכה:
הבנות לומדות מקצועות רבים, הן נאלצות לעמוד בלחץ מבחנים ויעדים ולהשיג תוצאות טובות, הן ביסודי ובוודאי בעל יסודי ובסמינר.
ואילו בחינוך הבנים, ובכן, ישנן הרבה יותר שעות לימוד בתוך המוסדות, אבל למעשה הם כמעט לא נדרשים לעמוד בלחץ ובתוצאות, הם נדרשים ללמוד בסדרים, אבל הדרישה מהם להוכיח את הישגיהם היא מינורית ביחס לדרישה המקבילה מן הבנות. וככל שהגיל עולה כך הדרישות יורדות בהתאמה: בחיידר עוד יש איזה עניין של מבחנים והישגים, בישיבה קטנה- תלוי איזה ישיבה, אבל מעטות הישיבות שיש בהן הכרח אמיתי לעמוד בלחץ של השגת תוצאות, ובישיבות גדולות- גורנישט, אם יש מה שמניע שם את הבחורים אזי זה רק יר"ש ולחץ חברתי, ומי מהם ששני הפרמטרים האלו לא מרשימים אותו יותר מדי, יכול לחגוג.
האין זאת?
יזל מדליו כתב:פרנקל תאומים כתב:משוש דורים כתב:יש מן האמת בטענה שהדרישות מהבחורים הם גבוהות מהדרישות מן הבנות, וזה גורם לאחוז יותר גבוה של נשירה, אבל זה תלוי כבר במחלוקת הישנה, על מה צריך לתת את הדגש בחינוך, אם על הכמות, או על האיכות המועטת, ואכמ"ל.
אני רוצה להציב איזה סימן שאלה על הטענה הזו.
שמעתי מבני משפחה שכבר חינכו בנים ובנות בגילאי היסודי ובגילאי העל יסודי, והם טענו שהמציאות היא במידה רבה הפוכה:
הבנות לומדות מקצועות רבים, הן נאלצות לעמוד בלחץ מבחנים ויעדים ולהשיג תוצאות טובות, הן ביסודי ובוודאי בעל יסודי ובסמינר.
ואילו בחינוך הבנים, ובכן, ישנן הרבה יותר שעות לימוד בתוך המוסדות, אבל למעשה הם כמעט לא נדרשים לעמוד בלחץ ובתוצאות, הם נדרשים ללמוד בסדרים, אבל הדרישה מהם להוכיח את הישגיהם היא מינורית ביחס לדרישה המקבילה מן הבנות. וככל שהגיל עולה כך הדרישות יורדות בהתאמה: בחיידר עוד יש איזה עניין של מבחנים והישגים, בישיבה קטנה- תלוי איזה ישיבה, אבל מעטות הישיבות שיש בהן הכרח אמיתי לעמוד בלחץ של השגת תוצאות, ובישיבות גדולות- גורנישט, אם יש מה שמניע שם את הבחורים אזי זה רק יר"ש ולחץ חברתי, ומי מהם ששני הפרמטרים האלו לא מרשימים אותו יותר מדי, יכול לחגוג.
האין זאת?
לא השאלה בכלל המאמץ, אלא החשק והרצון.
ולימוד מקצוע זה דרישה ורצון סביר מאדם בוגר שילמד ויפרנס את עצמו ובני ביתו בכבוד. והבוגר גם רוצה ומוכן להתאמץ לזה.
לעומת זאת חיי תורה וחיי ישיבה לא כל בחור בנוי לזה, ולכן גם אם יורידו את הדרישות, סוף סוף דרישה אחת תישאר וזה ללמוד כל הזמן ,כי אין מה לעשות בישיבה חוץ מזה , ולכן תמיד יישאר חיי הישיבה לדבר קשה.
נ.ב. כאשר האדם מכיר במעלה והתכלית של מה שהוא עושה, גם אם זה קשה פיזית, נפשית זה קל מאד, וההפך ההפך.
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 100 אורחים