יבנה כתב:העדה
גן הירק כתב:יעקב ב. פרידמן 2
"סנה בוער בשערי חסד"
(כנ"ל איכות סריקה וכו' לא משהו)
אחרון התלמידים כתב:ב"ה
שמעתי אתמול בקול הלשון הספד. מרבי אהרון יוסף אועירבך (לא שמעתי את שמו עד הלום) בכולל ישועות ארי.
(קול הלשון 036171001-1-7-5-3-27 לאחר הקדמה שם ותחילת ההקלטה: כולל ישועות ארי), שיעור מוסר נפלא, נופת צופים.
'...בשעה שהמים מקלסין לבוראם הם מתמתקין...'
שומעים את פעימות לבו הטהור של המדבר.
נוטר הכרמים כתב:אחרי שנרגעתי מעט מן הצורך לפרוק מעלי זכרונות ועובדות 'יבשות', אנסה לפי מיעוט הבנתי לגעת בדמותו הק' בעצמה. יהא רעוא שלא אכשל, ואימא מילתא דתתקבל, ולתועלת בסיעתא דשמיא.
ישנו ווארט ידוע, שישנם שתי מצוות, שהאדם נכנס אליהם עם כל הרמ"ח והשס"ה, והרי הוא מוקף וטבול בתוכם ללא שיור, עם המגפיים, מצות ישוב ארץ ישראל ומצות סוכה. אצל רבינו זצוק"ל היתה ההרגשה שבכל מציאות חייו הרוחניים הוא נכנס לטבול בתוך התורה והמצוות.
בא חבקוק והעמידן על אחת, צדיק באמונתו יחיה.
יחיה!
סלקא דעתך כתב:בהספד על אשתו הוא הספיד שהיא אמרה לו שהיא גדולה ממנו בלשמוח בשמחה של השני (כמדומני שמפורש שם שהכוונה בעניין ילדים)
אראל כתב:איפה נדפס זה המאמר אודות הזמנים ושי' ר"ת?
פרנקל תאומים כתב:סלקא דעתך כתב:בהספד על אשתו הוא הספיד שהיא אמרה לו שהיא גדולה ממנו בלשמוח בשמחה של השני (כמדומני שמפורש שם שהכוונה בעניין ילדים)
ההספד על רעייתו הרבנית ע"ה היה מיוחד מאד. הוא ממש ביטל את עצמו ביחס אליה, ועשה זאת ברבים מול קהל אלפים ובראשם אביו גדול הדור זי"ע ושאר גדולי הדור.
זכור לי בין השאר שהוא סיפר איך שכשהם הלכו ברחוב היא כל הזמן היתה מתרה בו- "אל תסתכל לצד פלוני (יש שם מראה לא צנוע), אל תסתכל לצד אלמוני". זכור לי גם שהתבטא בלשון "אני מתבייש לומר, אבל היא ממש חינכה אותי" והוא אמר את זה בהקשר לכך שהיתה מפצירה בו שעליו ללכת לשמחות של אנשים שונים, להשתתף בשמחותיהם של אנשים (או באבלם ל"ע) ולכבדם בכך וכדו'. גם תיאר כיצד היתה מדרבנת אותו להוסיף וללמוד בזמנים שונים ואמר שלפעמים היה ניגש ללמוד רק כדי לשמח אותה. היה נראה מההספד כאילו הוא מקטין את עצמו ותולה את כל גדלותו ברעייתו.
הוא התבטא שם כמדומני שלא ראה עוד אשה גדולה כמותה. הוא הספיד ארוכות וכל הזמן אמר שקשה לו לספר, אבל הוא חושש שהוא מחוייב בכך ושהוא יתבע על כך אם לא יעשה זאת.
הרבנית ע"ה אכן היתה אשה גדולה מאד, אבל ההספד שלו עליה והיכולת שלו להתבטל כלפיה ברבים ולתלות את הישגיו בה, מורה בראש ובראשונה על גדלותו המופלגת של הגר"ש זי"ע בעצמו.
ש.י. רובין כתב:מן הראוי להזכיר ווארט ששמעתי מפ"ק לפני כמה שנים. הוא ביאר למה יעקב אבינו דווקא נקרא בחיר שבאבות. וזאת מפני שבמקום שאברהם היה סמל מידת החסד ויצחק הגבורה, יעקב איש תם ידע איך לשלב ב' המידות הנראות כסותרות אהדדי וכו' על זו הדרך. וראויין הדברים למי שאמרם...
אראל כתב:איפה נדפס זה המאמר אודות הזמנים ושי' ר"ת?
פרנקל תאומים כתב:סלקא דעתך כתב:בהספד על אשתו הוא הספיד שהיא אמרה לו שהיא גדולה ממנו בלשמוח בשמחה של השני (כמדומני שמפורש שם שהכוונה בעניין ילדים)
ההספד על רעייתו הרבנית ע"ה היה מיוחד מאד. הוא ממש ביטל את עצמו ביחס אליה, ועשה זאת ברבים מול קהל אלפים ובראשם אביו גדול הדור זי"ע ושאר גדולי הדור.
זכור לי בין השאר שהוא סיפר איך שכשהם הלכו ברחוב היא כל הזמן היתה מתרה בו- "אל תסתכל לצד פלוני (יש שם מראה לא צנוע), אל תסתכל לצד אלמוני". זכור לי גם שהתבטא בלשון "אני מתבייש לומר, אבל היא ממש חינכה אותי" והוא אמר את זה בהקשר לכך שהיתה מפצירה בו שעליו ללכת לשמחות של אנשים שונים, להשתתף בשמחותיהם של אנשים (או באבלם ל"ע) ולכבדם בכך וכדו'. גם תיאר כיצד היתה מדרבנת אותו להוסיף וללמוד בזמנים שונים ואמר שלפעמים היה ניגש ללמוד רק כדי לשמח אותה. היה נראה מההספד כאילו הוא מקטין את עצמו ותולה את כל גדלותו ברעייתו.
הוא התבטא שם כמדומני שלא ראה עוד אשה גדולה כמותה. הוא הספיד ארוכות וכל הזמן אמר שקשה לו לספר, אבל הוא חושש שהוא מחוייב בכך ושהוא יתבע על כך אם לא יעשה זאת.
הרבנית ע"ה אכן היתה אשה גדולה מאד, אבל ההספד שלו עליה והיכולת שלו להתבטל כלפיה ברבים ולתלות את הישגיו בה, מורה בראש ובראשונה על גדלותו המופלגת של הגר"ש זי"ע בעצמו.
אחרון התלמידים כתב:יבנה כתב:העדה
ב"ה
אם אינני טועה הוא תלמידו ומקורבו של מרן הגרא"מ שך זצ"ל, הלא כן? זה נשכח מתולדותיו?
אינני יודע אם דבר זה נודע לכותבים הנכבדים. אבל דבר אחד לא נודע והיא מסכת דרך ארץ או שנודע ונשכח.
הרי באוזני מהדהדות מילות ההספד הנוראיות שאמר על מרן זצ"ל על גודל בענקים על ליבו הטהור שנאמן לפניך וכו' וכו'. זה כנראה לא מסתדר לכמה אנשים.
עושה חדשות כתב:שאלה צדדית,
כמה שאני נתקלתי, נראה לי שהוא לא נתן הסכמות לכל מחבר ספר, אלא רק ספרים שיש בהם טעם גדול לשבח, בירורי הלכה עמוקים, חידו"ת כהוגן, דברי אגדה עם טעם, וכד'. ולא כ'מסכימים' אחרים הנוהגים טובת עין בכל מחבר ספר. (וכמובן יש בזה פנים לכאן ולכאן, ואכמ"ל). האם זה נכון? כלומר האם היו כאלו שביקשו הסכמה ולא קיבלו, לא כי היתה איזו בעיה אלא סתם כי הספר לא מי-יודע-מה?
ועוד שאלה, לידידינו הנוטר, שלא ע"מ לקנטר,
האם ידע על שותפותך עימנו במקום הזה? הסכים, תמך, לא התנגד? או שהסתרת ממנו פן תילכד בזעמו?
ליטוואק פון בודאפעסט כתב:דודי צח - תודה רבה על הכתיבה שלך. האופי של הת"ח הוא חלק מהאישיות שלו, והאישיות שלו הוא חלק מהדעות שלו. א"א להבדיל בין אחד להשני, ואין מושג בעולם של חכמה בלתי אם תעבור דרך נשמת אדם חי, אדם שמרגיש, אדם שיש לו טבע ונטיות. בזה שיודעים את הנטיות של הצדיקים והחכמים שבדור, אנו מבינים את דבריהם יותר.
הייתי נהנה לקרות דברים אחרים על האופי שלו, ושל חכמים אחרים. די לנו עם הסיסמאות של 'התעצמות עם התורה' וכיו"ב.
עושה חדשות כתב:שאלה צדדית,
כמה שאני נתקלתי, נראה לי שהוא לא נתן הסכמות לכל מחבר ספר, אלא רק ספרים שיש בהם טעם גדול לשבח, בירורי הלכה עמוקים, חידו"ת כהוגן, דברי אגדה עם טעם, וכד'. ולא כ'מסכימים' אחרים הנוהגים טובת עין בכל מחבר ספר. (וכמובן יש בזה פנים לכאן ולכאן, ואכמ"ל). האם זה נכון? כלומר האם היו כאלו שביקשו הסכמה ולא קיבלו, לא כי היתה איזו בעיה אלא סתם כי הספר לא מי-יודע-מה?
ועוד שאלה, לידידינו הנוטר, שלא ע"מ לקנטר,
האם ידע על שותפותך עימנו במקום הזה? הסכים, תמך, לא התנגד? או שהסתרת ממנו פן תילכד בזעמו?
ליטוואק פון בודאפעסט כתב:דודי צח - תודה רבה על הכתיבה שלך. האופי של הת"ח הוא חלק מהאישיות שלו, והאישיות שלו הוא חלק מהדעות שלו. א"א להבדיל בין אחד להשני, ואין מושג בעולם של חכמה בלתי אם תעבור דרך נשמת אדם חי, אדם שמרגיש, אדם שיש לו טבע ונטיות. בזה שיודעים את הנטיות של הצדיקים והחכמים שבדור, אנו מבינים את דבריהם יותר.
הייתי נהנה לקרות דברים אחרים על האופי שלו, ושל חכמים אחרים. די לנו עם הסיסמאות של 'התעצמות עם התורה' וכיו"ב.
מעט דבש כתב:מודעה מהגרש"א על מנגינת קינת 'אלי ציון ועריה':
viewtopic.php?p=292682#p292682
מעט דבש כתב:מודעה מהגרש"א על מנגינת קינת 'אלי ציון ועריה':
https://forum.otzar.org/viewtopic.php?p=292682#p292682
גן הירק כתב:מעט דבש כתב:מודעה מהגרש"א על מנגינת קינת 'אלי ציון ועריה':
https://forum.otzar.org/viewtopic.php?p=292682#p292682
אגב ענייני מנגינות כמדומה שהיה נוהג לעורר כי את הקפות ה'הושענות' צריכים לערוך בשמחה עצומה, ולא כפי שרבים טועים.
נוטר הכרמים כתב:היה לו טעם והבנה מיוחדת במנגינות (ובמה לא?). היו שנים שניגש בתפילת 'גשם' והיה מדייק במנגינת הקדיש לפני מוסף, דלא ליתי לאיחלופי בקדיש של ימים הנוראים לפני מוסף. אין מצויים הבקיאים בזה.
נוטר הכרמים כתב:גן הירק כתב:אגב ענייני מנגינות כמדומה שהיה נוהג לעורר כי את הקפות ה'הושענות' צריכים לערוך בשמחה עצומה, ולא כפי שרבים טועים.
אכן, והיה מרקד ממש בשמחה עצומה סביב הבימה בהושענות, אשרי עין ראתה.
נוטר הכרמים כתב:רשימות שרשמתי אתמול והיום, אשמח לביקורת עניינית, הערות והוספות.
חזור אל “משפחות סופרים וימות עולם”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 118 אורחים