זכרתי שראיתי באיזה מקום, איני זוכר מקומו, שא' מספר ששאל את ר' שמשון פינקוס על הסתר הפנים הנורא של שנות השואה.
ואמר לו ר' שמשון: האם אתה במשך חייך רואה את חסדי ה'?
וענה לו: ברוך ה', מסובב אני בחסדי ה' ונפלאות ההשגחה הפרטית בכל שעה, חסדי ה' כי לא תמנו.
אמר לו ר' שמשון: אף אני כן הוא, מסובב כל היום בחסדים, ושהיה ברור לך שגם היהודים שהיו במחנות ראו חסדים ורחמים בלי סוף.
(הניסוח ממני, מקוה שלא שיניתי המשמעות).
אז הבנתי שכוונתו, שכל אחד ראה השגחה וחסדים בתוך התופת, רגע א' נמלט בדרך פלא ממכות הקלגס, ופעם א' קיבל בטעות מנת אוכל כפולה, וכו' וכו'.
אשמח למי שיודע מקום המעשה הנ"ל, ויוכל להעלותו לכאן.
כדכד כתב:קשה להאמין לדבר כזה
אולי פעם אחד נמלט ופעם אחד קיבל מנה כפולה אבל רוב הזמן לרוב האנשים היה הפוך.
אני חושב שהאמונה הנכונה היא להאמין מסובב הסיבות למרות שברגע נתון זה האדם או העם כולו בצרה.
כדכד כתב:קשה להאמין לדבר כזה
אולי פעם אחד נמלט ופעם אחד קיבל מנה כפולה אבל רוב הזמן לרוב האנשים היה הפוך.
אני חושב שהאמונה הנכונה היא להאמין מסובב הסיבות למרות שברגע נתון זה האדם או העם כולו בצרה.
"מלאך פניו הושיעם"
סבתא ע"ה השכילה להתבונן ולראות בחוש את השגחת ה' ושמירתו עליה, בניסים נפלאים ובהשגחה פרטית.
כבר בעת ירידתה מן הרכבת, כאשר עמדה בשער מחנה אושוויץ לפני הסלקציה המפורסמת, מי לחיים ומי למוות, עמדה בתור בעוד ידיה אוחזות בידי אחייניה הפעוטים היתומים. לפתע ניגש אליה אחד הזקיפים ולחש לה בגרמנית: שמטי את ידייך מהפעוטים, לבל יסברו הסלקטורים שאת אמם יולדתם וישלחו אותך יחד איתם למוות [כנוהגם להשמיד את האימהות ולהותיר את הנערות ה"י], סבתא מיהרה לעשות כדבריו וניצלה בזה ממוות לחיים.
היא ראתה בזה נקודת אור של השגחה פרטית, שלפני שערי הגיהנם שלח ה' אליה מלאך מושיע, גוי גרמני שלחש לה עצת-זהב זו .
[לאחר שנים קראה בתה, אמי תליט"א, בספר 'ואמונתך בלילות, מס' --- מספר' מאת הרב – לב זצ"ל, שהיה אחד מקבוצת בחורי ישיבות מליטא ששימשו כזונדרקומנדו , הוא מעיד בספרו שהוא וחבריו חרפו נפשם להורות לנשים שאחזו תינוקות בידם להניח אותם, או שנטלו מידיהם את התינוקות ומסרו לזקנות שעמדו בלא"ה לעבור לצד שמאל ה"י.
לאור דבריו, משערת אמי תליט"א שאחד מאותם גיבורי כוח היה זה שפנה אל סבתא ע"ה ולחש על אוזנה, ומכיון שהיו מדברים ביידיש-ליטאית שלא היתה סבתא רגילה בה – היו דבריו נשמעים לסבתא כגרמנית .
זכורני כילד שגדל על הסיפור כיצד שלח ה' את 'אליהו הנביא' בדמות גוי שחמל על סבתא ע"ה והצילה, והנה התברר שאכן היה זה 'מלאך' גיבור כוח, יהודי בן תורה שמסר נפשו להצילה.
חשבתי אז שסבתא ע"ה תתרגש לשמוע על התגלית המרעישה, אבל נוכחתי שסבתא ע"ה לא יצאה מכליה: היא לא ראתה צורך לחקור היסטורית מי היה אותו מלאך טוב. בעיניה היה זה שליח ההשגחה העליונה שנשלח להצילה, ותו לא מידי].
"גם כי אלך בגיא צלמוות... אתה עמדי"
גם בתוככי המחנות ועבודות הכפיה ראתה סבתא ע"ה ניסים והשגחה פרטית:
הם הצליחו להינצל מהפצצות מטוסי בנות הברית באופן פלאי. יום אחד הופצץ בית החרושת לנשק – בו העבידו אותן – בדיוק כאשר יצאו הבנות החוצה לפנות את הכבישים מהרס ההפצצות. ביום השני, בער הצריף שלהן, בדיוק כאשר יצאו הבנות לבית החרושת. כך פעמים רבות 'חמקו' מן ההפצצות.
הגיעו הדברים לידי כך, שאפילו המפקד הגרמני הארור (הלאגעפירר) הרגיש בהשגחה המיוחדת שזכו לה בתוככי החשיכה, ואמר להן: אני רואה שהאלוקים שומר עליכן, מעכשיו אצטרף אליכן תמיד בזמן ההפצצות, סביבתכן היא הבטוחה ביותר, בה לא יפלו פצצות...!
[דודי בנה הגאון רבי יעקב ברוך שליט"א התפעל מאד: ראו נא לאיזה שפלות ירדו הרשעים הללו – הם הרגישו בהשגחת ה' על בנות ישראל, וזה לא מנע מהם להמשיך ולהתאכזר ולהתעלל בהן!! הדא הוא דכתיב: 'יש רשע מאריך ברעתו' אפילו כאשר רואה בעיניו אינו מפסיק מרעתו!]
גם גזירות הרשעים התגלגלו לפעמים לטובה:
בשעת ההפצצות היו מופעלות 3 אזעקות: אזעקה ראשונה אותתה על התקפה אווירית מתקרבת, אזעקה שניה התריעה על הפצצה שהחלה, ואזעקת הרגעה לאחר שחלפה הסכנה. הנאצים היו בורחים לבונקר כבר באזעקה הראשונה, אך ברשעותם חייבו את הבנות לצאת מבית החרושת רק באזעקה השניה.
אך, גם זו לטובה: כי באותם דקות שבין האזעקה הראשונה לשניה - בהן נותרו הבנות לבד ללא שמירה, היה מגיע גוי זקן ומחלק להן תפוחי אדמה קלויים על האש, והן מיהרו להשביע רעבונם... הגוי הזהיר אותם להזדרז לברוח כשהגיע האזעקה השניה, כי אם הוא ייתפס במעשה זה 'יהיה קפוט' (יחסלו אותו).
Chortkov כתב:הגר"י הלל שליט"א סיפר שלהגר"ש היה חזקה לעשות ולהביא "טיי" עבורו בכל יום אחה"צ.
מטה עז כתב:היכן המקור לסיפור שסיפר רב שמשון זצ"ל אודות חבר חדר שלו בישיבה (בית התלמוד?) שנרדם בלילה (בחדר?) ליד שולחן כתיבה עם עט בידו באמצע כתיבת חידו"ת, ובפיו שיר של שמחת התורה.
אברהם כתב:בעבר ביקשתי באחד האשכולות אודות השואה כך:זכרתי שראיתי באיזה מקום, איני זוכר מקומו, שא' מספר ששאל את ר' שמשון פינקוס על הסתר הפנים הנורא של שנות השואה.
ואמר לו ר' שמשון: האם אתה במשך חייך רואה את חסדי ה'?
וענה לו: ברוך ה', מסובב אני בחסדי ה' ונפלאות ההשגחה הפרטית בכל שעה, חסדי ה' כי לא תמנו.
אמר לו ר' שמשון: אף אני כן הוא, מסובב כל היום בחסדים, ושהיה ברור לך שגם היהודים שהיו במחנות ראו חסדים ורחמים בלי סוף.
(הניסוח ממני, מקוה שלא שיניתי המשמעות).
אז הבנתי שכוונתו, שכל אחד ראה השגחה וחסדים בתוך התופת, רגע א' נמלט בדרך פלא ממכות הקלגס, ופעם א' קיבל בטעות מנת אוכל כפולה, וכו' וכו'.
אשמח למי שיודע מקום המעשה הנ"ל, ויוכל להעלותו לכאן.
כעת אני זקוק שוב לאותם דברים, ואני כופל שאלתי
אולי מי מהחברים קרא את הספרים הנפלאים הנ"ל אודות הגרש"פ, ונתקל במעשה זה?
חזור אל “משפחות סופרים וימות עולם”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 101 אורחים