חכם באשי כתב:שמא אין להוכיח מה'ר' מאומה,
כי באותה שעה שאמר לו הרמב"ן את הפסוק וכו', עדיין כשר היה.
שבטיישראל כתב:ובאותו מידה הרי החת"ס היה מכנה את משה מענדלסזאהן שר"י (משה דעסוי'ער) בשם רמ"ד.
וכן כתב בצוואה שלו "בספרי רמ"ד אל תשלחו יד".
הר"ת הפשוטה של רמ"ד הוא ר' משה מענדלסזאהן ! והחת"ס כינוהו כן על שהיה כופר ועוכר ישראל !!
אחרים פיענחו את הר"ת רמ"ד "רשע משה מענדלסזאהן" - ומ"מ לא נראה שזה היה כוונת הדברים
זקן ששכח כתב:מה שמוזר הוא שמכנה אותו בשם ר'. בזמנינו אין בכך כלום, שאינו אלא סימן היכר שהמדובר בזכר ולא בנקבה, אבל באותה עת עדיין היה בכך משום הענקת חשיבות למי שנתכנה כן.
זקן ששכח כתב:באשכול סמוך מתנהל דיון אודות כינוי של קללה לאדם רשע. כאן אבקש לפתוח אשכול הפוך: היתכן שיכנו אדם רשע בכינוי של כבוד? ראיתי ב'ערבי נחל' (ממחבר ה'לבושי שרד' על השו"ע) שכתב בפרשת האזינו:
"וכידוע מה שהגיד הרמב"ן ז"ל לאחד שהיה שמו ר' אבנר ושאלו איך הוא נרמז בשירה, וא"ל פסוק אמרתי אפאיהם כו' אות השלישי מכל תיבה".
סיפור המעשה מפורסם בתלמיד הרמב"ן שיצא לתרבות רעה ולא היתה עבירה שלא עבר עליה, עד שבא אל רבו הרמב"ן ושאלו היכן מרומז הוא בתורה והשיבו כנ"ל.
מה שמוזר הוא שמכנה אותו בשם ר'. בזמנינו אין בכך כלום, שאינו אלא סימן היכר שהמדובר בזכר ולא בנקבה, אבל באותה עת עדיין היה בכך משום הענקת חשיבות למי שנתכנה כן. ויותר יפלא שאת שמו אבנר בפסוק לא דרש אותו לבדו, כי אם התחיל אף ברמיזה בכתוב בתיבת ר', הרמוזה ב'אמרתי'.
איני יודע מפני מה כינהו דרך כבוד, והאם יש עוד דוגמאות להנהגה שכזו.
גוראריה כתב:בדורות עברו היתה יותר נזילות בתואר ר'.
אפשר לראות במודעות האבל על ר' מאיר דיזענגויף ור' חיים נחמן ביאליק ודומיהם.
יב. אחד מאויביו היותר מושבעים של מנדלסון היה ר' עקיבא יוסף שלזינגר (תקצ"ח-תרפ"ב, 1838-1922). הוא הראשון שפרסם את צוואת החת"ס ובתוכה המשפט "בספרי רמ"ד על תשלחו יד". אכן ר' עי"ש, שנולד שנה לפני מותו של החת"ס וכלל לא הכירו, בהיותו לוחם מובהק ברפורמה ביקש לייחס התנגדות של החת"ס ל"ביאור" של מנדלסון מתוך שפירש "בספרי רמ"ד" = בספרי ר' משה דעסוי. אבל כבר הראה ד"ר מאיר הילדסהיימר במאמרו המקיף על גלגולי צוואת החת"ס, שפרשנות זו [שלימים נתגלגלה גם ל"ספרי רשע משה דעסוי"] היא סילוף מכוון, כי במקור נכתב "ובספרי חמד אל תשלחו יד", כשהכוונה לקריאת ספרי חשק בגרמנית; ועל כך קיימת עדויות שונות, כולל מבנו של החת"ס רבי שמעון סופר[22].
ובהערה 22:
ראה: M. Hildesheimer, The Attitude of the Hatam Sofer toward Moses Mendelson, AAJR 60 (1994), PP. 141- 187 . עדותו של ר"ש סופר התפרסמה ב"המגיד", שנה ל (תרמ"ו) חוברת ב, ח שבט עמ' 13. שם מסופר על מו"ל שהזדמן לאסיפה בבית מוה"ר שמעון סופר אב"ד קראקא, והשיחה התגלגלה אודות "הרמבמ"ן ושיטתו ותכונותיו. אז אמר הרב ז"ל: 'נפלאת זאת בעיני על אחינו האורטודוקסים בכלל המדברים עתק על הרמבמ"ן ועל חיבוריו. רק ה' רואה ללבב, ואנחנו אין לנו רק להתבונן על חיי האיש הגדול ההוא. ובראותינו כי בכל ימיו תמים היה עם ד', ושמר פקודי התורה הקדושה עד יומו האחרון, אין לנו הצדקה לקרא אחריו מלה'. על זה ענה אחד המסובים: אם כן מדוע הזהיר אביך הגאון מהר"מ סופר ז"ל בצוואתו לבניו אחריו לאמר 'ובספרי רמ"ד אל תשלחו יד'? על זה השיב הרב: אנכי היודע ועד כי המלה רמ"ד היא טעות מעתיק הצוואה, בה היה כתוב בכתב יד אבי ז"ל לאמר 'ובספרי חמד (כונתו על ספרי עגבים, רומנים) אל תשלחו יד', והמעתיק אח"כ בנוסח הנודע לכל העתיק בשגגה וכתב אות ר' תחת ח' ובכן יצא הטעות ההיא". אמנם א' שישא במאמרו "ובספרי רמ"ד אל תשלחו יד" ("המעין" טבת תשכ"ט [יט, ב] עמ' 77) ניסה להזים עדות זו, ואולם טענותיו הבנויות כולן על סברה אינן עומדות מול משקלן של ההוכחות המוצקות שהביא הילדסהיימר לנוסח "ובספרי חמד" [ולא ובספרי רמ"ד]. וראה גם מאמרו החשוב של יעקב כ"ץ, "קוים לביוגראפיה של החתם סופר", בתוך: הנ"ל, הלכה וקבלה, ירושלים תשמ"ו ובמיוחד בעמ' 379. וראה שם בהערה 177 על התייחסותו של חת"ס ל"חכם רמ"ד" (בשו"ת חת"ס יו"ד סימן שלח).
איש_ספר כתב:ישבב. כבר נכתב באריכות שהתיקון שהביא פוזן על 'בספרי חמד', אינו עומד במבחן הביקורת מכמה בחינות. גם ככל הידוע לא הצליחו למצוא את הביטוי 'ספרי חמד' בשום מקום למעט כותב אחד שדבריו נכתבו אחרי הדפסת הדברים הנזכרים בעיתון באופן שבהחלט יתכן שהם השפעה של הסיפור ההוא.
ברזלי כתב:באב"ע הנדפס מוזכר הפרשן הקראי ישועה בתואר רבי ישועה (למשל שמות י:ו)
[לא בדקתי אם כך הוא גם בכתבי היד, שמא התואר נוסף ע"י המדפיסים]
איש_ספר כתב:ישבב. כבר נכתב באריכות שהתיקון שהביא פוזן על 'בספרי חמד', אינו עומד במבחן הביקורת מכמה בחינות. גם ככל הידוע לא הצליחו למצוא את הביטוי 'ספרי חמד' בשום מקום למעט כותב אחד שדבריו נכתבו אחרי הדפסת הדברים הנזכרים בעיתון באופן שבהחלט יתכן שהם השפעה של הסיפור ההוא.
חכם באשי כתב:מגוחך שכולם דנים ומפלפלים בקוצו של רי"ש שניתן לאבנר, בעוד שהמעשה לא היה ולא נברא!
אבנר דידן (מבורגוס), שכתב ספר שיטנה נגד התלמוד והיהודים, נולד אחרי פטירת הרמב"ן!!
כל המעשייה הזו מצוצה מאצבעו של אבן יחייא ב'שלשלת הכזבים' שלו, ומשם נפוץ לכל הארץ.
ועוד אחרי זה מפלפלים אם פרשן סודות הרמב"ן לתורה המכונה בשם "אבנ"ר" (עם גרשיים בדווקא; והוא נזכר הרבה ב'מאירת עינים' לריד"ע, מזמן תלמידי הרשב"א) - הוא אותו אבנר מומר...
תלי תניא בדלא תניא!!
וראו עוד: http://www.bhol.co.il/forums/topic.asp? ... um_id=6410
איש_ספר כתב:ישבב. כבר נכתב באריכות שהתיקון שהביא פוזן על 'בספרי חמד', אינו עומד במבחן הביקורת מכמה בחינות. גם ככל הידוע לא הצליחו למצוא את הביטוי 'ספרי חמד' בשום מקום למעט כותב אחד שדבריו נכתבו אחרי הדפסת הדברים הנזכרים בעיתון באופן שבהחלט יתכן שהם השפעה של הסיפור ההוא.
ברזלי. על האב"ע לשמות נטען ששלטו בו ידי זרים הנוטים לקראות אבל איני יודע מה ערך הדברים. (ובמקומות רבים מזכיר האב"ע מפרשני הקראים בביטויי גנאי ממש, כידוע)
ישבב הסופר כתב:ברזלי כתב:באב"ע הנדפס מוזכר הפרשן הקראי ישועה בתואר רבי ישועה (למשל שמות י:ו)
[לא בדקתי אם כך הוא גם בכתבי היד, שמא התואר נוסף ע"י המדפיסים]
ברזילי, בקישור שצירפתי לעיל לאשכול על הירושלמי, בו העליתי דוגמא זו של ר' ישועה בכתבי הראב"ע, ועיין שם שחכם באשי ענה מה שענה כאן הרב איש ספר. ואצטרף לדברי הרב איש ספר שאינני יודע מה ערכן של הדברים. אבל אציין שאאל"ט הרחיד"א זצ"ל בשה"ג נוקט שההוספות הקראיות בהראב"ע ניתוספו לספרו באיחור ע"י איש זר.
ישנם הטוענים שרק התואר 'רבי' נוסף ע"י תלמיד טועה, וכן הביא באשי שם, בלי מקור. וכתבתי שם שאין הדבר מסתבר, שהרי את יפת בן עלי הניחו בלי תואר. ואולם אין מזה ראיה ברורה, כי הקראים לא יקראו את יפת בן עלי בתואר ר' אבל את ר' ישועה יכנו בתואר 'רבי ישועה'.
עוד יצויין ששני רבי ישועה היו, ושניהם לא נודעו אלא כפרשני המקרא, ולא כבעלי פולמוסים ומחרחרי ריב ומדון, כסלמון בן ירוחים, [יוגדאן הפרסי], סהל בן מצליח, ויעקב אל-קירקיסאני שר"י. ומצינו להראב"ע שיתייחס באופן יותר מתון לפרשנים שביניהם, מאשר למחברי ספרי הפולמוס הקראיים, עליהם הוא שופך לעג ובוז. וכן הדעת נותן.
שבטיישראל כתב:ובאותו מידה הרי החת"ס היה מכנה את משה מענדלסזאהן שר"י (משה דעסוי'ער) בשם רמ"ד.
וכן כתב בצוואה שלו "בספרי רמ"ד אל תשלחו יד".
הר"ת הפשוטה של רמ"ד הוא ר' משה מענדלסזאהן ! והחת"ס כינוהו כן על שהיה כופר ועוכר ישראל !!
הבונה כתב:מסופר שהרה"ק האמרי אמת מגור כתב פעם מכתב למאן דהו והכתירו הרה"ג, האיגרת הנ"ל פורסמה בדפוס והר"ת פוענחו הרב הגאון, והקפיד הא"א מדוע פיענחו את הר"ת, ומנין להם שזו היתה כונת הדברים.
חזור אל “מטפחת ספרים ועיטור סופרים”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 203 אורחים