עושה חדשות כתב:
אוצר החכמה כתב:צריך להזות מדמה נוכח ההיכל שנאמר נוכח פני אוהל מועד
זקן ששכח כתב:מה הכוונה לשומרה לבית המקדש? וכי יש אפשרות לשומרה שנים רבות, הלא היא מוגבלת בגיל?
החושב כתב:אוצר החכמה כתב:צריך להזות מדמה נוכח ההיכל שנאמר נוכח פני אוהל מועד
מה באמת לגבי טענה זו? האם זה מעכב? והאם זה לא מתקיים לפי השיטה שקדושה ראשונה קדשה לעתיד לבוא?
לבי במערב כתב:החושב כתב:אוצר החכמה כתב:צריך להזות מדמה נוכח ההיכל שנאמר נוכח פני אוהל מועד
מה באמת לגבי טענה זו? האם זה מעכב? והאם זה לא מתקיים לפי השיטה שקדושה ראשונה קדשה לעתיד לבוא?
יעויין בד' הגרד"ל שהביא לעיל הרב 'עושה חדשות' נר"ו.
דרומי כתב:אם אין לנו בית מקדש ולא אכילת קדשים - לשם מה זקוקים אנו לפרה אדומה?
דרומי כתב:אם אין לנו בית מקדש ולא אכילת קדשים - לשם מה זקוקים אנו לפרה אדומה?
דרומי כתב:אם אין לנו בית מקדש ולא אכילת קדשים - לשם מה זקוקים אנו לפרה אדומה?
שום בעל בכי כתב:עושה חדשות כתב:
אטו ס"ל שהתכלת כבר נמצאה?
החושב כתב:. הנידונים בתחום זה לא נועדו לברר האם הדבר אפשרי מבחינת ההלכה, ואיך אפשר לפתור את הבעיות. אלא ברור לרבותינו מראש שהדבר הזה אינו ראוי, וצריך רק להסביר מדוע זה לא אפשרי מבחינת ההלכה.
החושב כתב:אוצר החכמה כתב:צריך להזות מדמה נוכח ההיכל שנאמר נוכח פני אוהל מועד
מה באמת לגבי טענה זו? האם זה מעכב? והאם זה לא מתקיים לפי השיטה שקדושה ראשונה קדשה לעתיד לבוא?
עושה חדשות כתב:
מקדש מלך כתב: האמנם נראה לי שה'תולעת שני' הרבה יותר מסובך מהתכלת. כי זה כבר יש לנו את הארגמון, אבל על תולעת שני סביר עוד לא שמעתי לפו"ר.
עושה חדשות כתב:
דרומי כתב:המשל הבא לא ראיתי בשום מקום והוא עלה ברעיוני ברגע זה ממש. צריך עיבוד ושכלול.
זוג הורים שגידלו את ילדיהם לתפארת ורוו רוב נחת, התקרבו לאיזה יום הולדת 'עגול'. בינתיים ישבו האחים וחשבו ביניהם כיצד לשמח את ההורים היקרים לקראת היום הגדול. והנה נזכרו שפעם רמזה האמא לאחד הילדים שראתה כתבה על איזה טיול מרתק ומהנה למקום רחוק, משהו שעושים פעם בחיים ועולה כמובן הרבה כסף. דברי האמא היו לפני כעשרים שנה, ונשמעו כסתם חלום רחוק ובכלל לא משהו ששייך למציאות. אבל עכשיו, לקראת היום הגדול, החליטו האחים לעשות הפתעה ולארגן כסף ולגייס את כל מה שצריך לטיול הנכסף.
אלא, שבאותה תקופה ממש אחד האחים הצעירים - שמפאת מרחק הגיל לא היה קשר כל כך בינו לבין האחים הגדולים והחשובים - הסתבך באיזה פרשייה עצובה, הוא נזרק ממוסד למוסד וההורים כל הזמן היו עסוקים בהתייעצויות ומחשבות מה לעשות אתו. זה לקח להם את כל השלווה והמנוחה, מה גם שהבנים הגדולים לא כל כך הרגישו מעורבים בכל הסיפור והשאירו את ההורים להתמודד לבד.
ובכן, כשהגיע נציג האחים הגדולים וסיפר לאמא בהתרגשות שהחלום הישן שלה הולך להתגשם, יש כסף, יש ויזה, יש את כל מה שצריך כדי לקיים את הטיול שהאמא חלמה עליו לפני עשרים שנה - הסתכלה עליו האמא בתמהון ובפליאה: השתגעת? זה מה שחסר לי עכשיו? תמה הבן ושאל: הרי היה ברור מהסגנון שדיברת אז שאת ממש מעוניינת בכזה טיול! השיבה האמא ואמרה: אכן, הטיול הזה תמיד היה בחלומי, ובשעתו הייתי באמת שמחה אם היו עוזרים לו להגשים אותו. אולם במצב הנוכחי הראש שלי לא שמה. אני צריכה עזרה בדברים דחופים ונחוצים הרבה יותר.
המסר בקצרה: כשבאים לשמח את הקב"ה ולגרום לו נחת רוח, צריך לחשוב היטב 'מה ה' אלוקיך דורש מעמך' ברגע זה.
מקדש מלך כתב:אמנם רעק"א נוטה לומר שאין לנו כהנים מיוחסים לעבודה.
בתבונה כתב:1 עי' בחזו"א אבן העזר סימן ב' שדי בבדיקת ד אמהות.
2. "עי' במאמר הרב זלמן מנחם קורן "על כשרותם של הכהנים שבזמן הזה לעבודת המקדש"
מביא שהכרעת החת"ס (שו"ת יו"ד רל"ו) כדברי רבי יחיאל מפריס מבעלי התוס' שכוהני זמנינו כשרים אף לעבודה.
http://asif.co.il/download/kitvey-et/ma ... 08%208.pdf
3. אף אם נניח שיש כאן פלוגתא לא מוכרעת, בפלוגתא דרבנן שהלך אחר המקל, ראה מאמר הרב קורן
דרומי כתב:כשבאים לשמח את הקב"ה ולגרום לו נחת רוח, צריך לחשוב היטב 'מה ה' אלוקיך דורש מעמך' ברגע זה.
מקדש מלך כתב:ואם תנסו להתווכח אם יש חובה לחפש או לא, הרי שאתם חולקים על כל גדולי ישראל בכל הדורות שלא חיפשו כלום. פשוט ישבו בחיבוק ידיים.
מקדש מלך כתב:ואם תנסו להתווכח אם יש חובה לחפש או לא, הרי שאתם חולקים על כל גדולי ישראל בכל הדורות שלא חיפשו כלום. פשוט ישבו בחיבוק ידיים.
מקדש מלך כתב:ישנו כתב:מקדש מלך כתב:ואם תנסו להתווכח אם יש חובה לחפש או לא, הרי שאתם חולקים על כל גדולי ישראל בכל הדורות שלא חיפשו כלום. פשוט ישבו בחיבוק ידיים.
מה הם היו אמורים לעשות, לקחת מקל נדודים וללכת לחפש אולי על פני הגלובוס יש פרה אדומה?
מעניין הרדזינער רץ לחפש את התכלת ממקום למקום. (משום מה הוא נסע בגפו. כל שאר גדולי ישראל התעלמו).
ואפילו הוא לא חלם לחפש פרה אדומה. למה לא? כמו שהוא חיפש תכלת (לבדו כמובן) כך יכול היה לקום מישהו לחפש את הפרה האדומה (וכמובן גם אז עדיין היה מוכח משאר גדולי ישראל האם יש טעם להתעסק בעניין).
החושב כתב:לא השתנתה המציאות... נו נו...
מישהו חשב בתקופת הראשונים (או בזמן החתם סופר) שההחלטה האם למסור את הר הבית לוואקף (כמחווה) היא תהיה החלטה של היהודים?
מקדש מלך כתב:פעם היה הרבה יותר קשה. נכון. גם לכבס היה פעם יותר קשה.
אבל מי אמר שהיה מופקע?
האם היה גדול בישראל שנקף 'אצבע' לחפש עדרי פרה אדומה? אולי היה מוצא?
הם נסעו לחפש את עשרת השבטים בקצווי ארץ וחיפשו שמועות על כך (מתוכם הרבה פנטזיות), ורק שמועות על פרות אדומות היו חסרות ביקוש. למה?
לגדל ילדים בבידוד, אפשרי היום כמו אז (כלומר כמעט לא אפשרי).
להגיע להר הזיתים, אפשרי היום כמו אז (היום צריך ליווי משטרתי, אז לא).
ליסוע לארץ, פעם היה מאוד קשה, אבל נסעו על אף הקושי.
בקיצור שום הבדל מהותי. ודאי לא מה שמצדיק התעלמות מוחלטת.
מקדש מלך כתב:ומה מוסיף לנו האפשרות לבנות את בית המקדש ? שכעת זה שתי מצוות, ומשתי מצוות כבר אי אפשר להתעלם?
הרי פרה גם היא מצווה שעומדת בפני עצמה, ואפשר על ידה לזכות לאכילת תרומות וחלה, וגם היא עצמה מצווה המוטלת על הציבור כמו בית המקדש.
פרט לעובדה שלכאורה אפשר לבנות בית המקדש בלי פרה, כי טומאה הותרה בציבור, כך שהם שתי נושאים נפרדים.
(שוב הבנתי שכנראה אתה סבור שאי אפשר לשרוף פרה בלי בית המקדש. אבל בזה כבר דנו בארוכה, ונראה לי שהעיקר לא כך).
חזור אל “מטפחת ספרים ועיטור סופרים”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 193 אורחים