עושה חדשות כתב:האם יש פטור של 'דרך רחוקה' גם בפסח שני?
בחיפוש כעת מצאתי רק בישועות מלכו הל' קר"פ פ"א ה"ב שכ' "ונ"ל דהוא הדין בפסח שני אם היה רחוק מירושלים ט"ו מילין פטור מכרת אף דלא קיים מצות עשה דפסח כמו בפסח ראשון כיון דבשעת שחיטה א"א לו לבוא".
נ' דאין פטור דדרך רחוקה בפסח שני, דלא אשכחן בקרא אלא לפסח ראשון, וגם בסברא יש מקום טובא לחלק, דלא פטרוהו מראשון אלא משום דיכול לעשות בשני, וחידוש הוא ואין לך בו אלא חידושו, [מיהו שמא תלוי בגדר דין פ"ש האם הוא תשלומין או לא ולעב"כ],
[שו"ר דהנה לישנא דקרא הכי הוא, והאיש אשר הוא טהור ובדרך לא היה וחדל לעשות הפסח ונכרתה הנפש ההוא מעמיה כי קרבן יהוה לא הקריב במעדו חטאו ישא האיש ההוא, ע"כ, ובסוגיא ד' צ"ג מבו' דהאי כי קרבן ה' לא הקריב במועדו קאי אפ"ש, וא"כ י"ל דשמא האי דכתיב והאיש אשר הוא טהור ובדרך לא הי' קאי נמי אהא, וצ"ע ולעב"כ],
[ועי' חזו"א זבחים סי' ד' סקי"ז דנסתפק מכח האי סברא דשמא מי שלא יוכל לעשות פ"ש, כגון שרוב ישראל הקריבו בטומאה דליכא פ"ש, ליכא בי' פטור דד"ר כשאינו אנוס ממש וכגון שיכול לבוא בסוסים ופרדים, אלא דהוכיח ממ"ש הר"מ דד"ר פוטר אף בנשים ואף דנשים בשני רשות, ומ"מ עדיין י"ל דעיקר הסברא אמת, וצ"ע],
וכ"נ דנקט במל"מ ריש הל' ק"פ, ובס' פתח הבית (הל' ק"פ פ"ה אות נ"ב), ובמנ"ח מצוה ה' [שכ' דכיון דרוב ישראל רחוקים מירושלים פטורים מפ"ר, וגם מפ"ש כיון דאין רוב ציבור עושים פ"ש, ומשמע דבלא"ה עבדי אע"פ דהם רחוקים],
וכ"נ בתו' ג' ב' שלא תי' דריב"ב הי' פטור משום דרך רחוקה, מיהו יש לדחות דלא ניחא להו בהכי משום שהי' יכול להיות בדרך קרובה,
אבל בצל"ח ע"ד התו' ג' ב' נ' לכאו' דס"ל דאינו חייב בפ"ש.
הרבי מליובאוויטש סבר שיש פטור כזה, ולאחר מלחמת ששת הימים הורה לשומעי לקחו להתרחק מירושלים בעת פסח שני כדי שלא להיכנס לספק.
כתב לו הרב זוין:
בר מן כל דין אני שואל שאלת תם: היכן מצינו דין ד"ר בפ"ש?
לא כתבה תורה ד"ר אלא בפ"ר, ובפ"ש אם לא יכול להגיע בי"ד אייר לירושלים פטור משום אונס ולא משום ד"ר. ונ"מ רבתי, שאם משום ד"ר די בט"ו מיל, אפילו יכול להגיע בסוסים ובפרדים, שנאמר ובדרך לא הי', והלא הי' בדרך, כמבואר בפסחים צ"ד א', אבל אם משום אונס, כל שיכול להגיע בסוסים וכו' אינו אנוס. וא"כ בזה"ז שכל ארץ ישראל אפשר להגיע בו ביום באוטובוסים ומכוניות הנוסעות בלא"ה בכל עת ובכל שעה, אין כאן אונס כלל [וכ"כ רוב האחרונים בנוגע לגדול הבית באבלות שמקום קרוב בימינו, שנתחדשו דרכי נסיעה אין מקום קרוב נקרא עשר פרסאות דוקא, ועיין באנציקלופדי' תלמודית כרך ה ע' קס וציון 48. ואפילו להסוברים שם שלא נשתנה הדין מחמת שינוי המציאות, י"ל שה"ז מפני שעכ"פ נאמר שם הדין על המקום היינו מקום קרוב, אבל בפ"ש אם לא נאמר בו כלל דרך רחוקה, תלוי רק בזה אם יכול להגיע או אינו יכול], וא"כ אין היציאה בפ"ש לד"ר מועיל כלל (ואמנם ד"ז שאין דין ד"ר בפ"ש עוד לא ברור לי, ויש לעיין).
והשיב לו הרבי מליובאוויטש:
מענה תם: במשנה (פסחים צה, א) מה בין פסח הראשון לשני כו'. וברמב"ם (סוף הל' ק"פ) ולא אשתמיט בשום מקום (שראיתי) לומר דתני ושייר דרך רחוקה. וראה ד"ה מה שם.
גל של אגוזים כתב:ייש"כ - ראיית האדמור מחב"ד מתוק מדבש
יוסף חיים אוהב ציון כתב:גל של אגוזים כתב:ייש"כ - ראיית האדמור מחב"ד מתוק מדבש
באורל"צ ג' גם דן אם יש ענין לצאת מירושלים.
גל של אגוזים כתב:ייש"כ - ראיית ... מתוק מדבש
עושה חדשות כתב:עושה חדשות כתב:האם יש פטור של 'דרך רחוקה' גם בפסח שני?
בחיפוש כעת מצאתי רק בישועות מלכו הל' קר"פ פ"א ה"ב שכ' "ונ"ל דהוא הדין בפסח שני אם היה רחוק מירושלים ט"ו מילין פטור מכרת אף דלא קיים מצות עשה דפסח כמו בפסח ראשון כיון דבשעת שחיטה א"א לו לבוא".הרבי מליובאוויטש סבר שיש פטור כזה, ולאחר מלחמת ששת הימים הורה לשומעי לקחו להתרחק מירושלים בעת פסח שני כדי שלא להיכנס לספק.
כתב לו הרב זוין:
בר מן כל דין אני שואל שאלת תם: היכן מצינו דין ד"ר בפ"ש?
לא כתבה תורה ד"ר אלא בפ"ר, ובפ"ש אם לא יכול להגיע בי"ד אייר לירושלים פטור משום אונס ולא משום ד"ר. ונ"מ רבתי, שאם משום ד"ר די בט"ו מיל, אפילו יכול להגיע בסוסים ובפרדים, שנאמר ובדרך לא הי', והלא הי' בדרך, כמבואר בפסחים צ"ד א', אבל אם משום אונס, כל שיכול להגיע בסוסים וכו' אינו אנוס. וא"כ בזה"ז שכל ארץ ישראל אפשר להגיע בו ביום באוטובוסים ומכוניות הנוסעות בלא"ה בכל עת ובכל שעה, אין כאן אונס כלל [וכ"כ רוב האחרונים בנוגע לגדול הבית באבלות שמקום קרוב בימינו, שנתחדשו דרכי נסיעה אין מקום קרוב נקרא עשר פרסאות דוקא, ועיין באנציקלופדי' תלמודית כרך ה ע' קס וציון 48. ואפילו להסוברים שם שלא נשתנה הדין מחמת שינוי המציאות, י"ל שה"ז מפני שעכ"פ נאמר שם הדין על המקום היינו מקום קרוב, אבל בפ"ש אם לא נאמר בו כלל דרך רחוקה, תלוי רק בזה אם יכול להגיע או אינו יכול], וא"כ אין היציאה בפ"ש לד"ר מועיל כלל (ואמנם ד"ז שאין דין ד"ר בפ"ש עוד לא ברור לי, ויש לעיין).
והשיב לו הרבי מליובאוויטש: מענה תם: במשנה (פסחים צה, א) מה בין פסח הראשון לשני כו'. וברמב"ם (סוף הל' ק"פ) ולא אשתמיט בשום מקום (שראיתי) לומר דתני ושייר דרך רחוקה. וראה ד"ה מה שם.
דהיינו? בעצם השקו"ט?בן סופרים כתב: . . לפי המובא לעיל . .
גל של אגוזים כתב:אולי לא כדאי לעיין שם.
יש"כ, מצו"ב.דרומי כתב:בחפשי קצת באוצר בענין זה, ראיתי ספר בשם 'משנת חיים' על פסחים - סימנים מ-מא - שמאריך בענין זה טובא (ושם דוחה את דברי הגרש"מ דיסקין זצ"ל, ומקיים את הראיה מלשון המשנה).
דרומי כתב:בחפשי קצת באוצר בענין זה, ראיתי ספר בשם 'משנת חיים' על פסחים - סימנים מ-מא - שמאריך בענין זה טובא (ושם דוחה את דברי הנ"ל, ומקיים את הראיה מלשון המשנה).
דרומי כתב:למען לא תהיה טעות, כדאי לדעת כי הראשון שהתיר בפשיטות כניסת כלב לביהכ"נ היה הגר"מ פיינשטיין באגרות משה ח"א סי' מה.
בתבונה כתב:וגם בהבנת הרמב"ם יש מקום לדון
[/quote]בתבונה"
[size=75]
[quote="דרומי כתב:למען לא תהיה טעות, כדאי לדעת כי הראשון שהתיר בפשיטות כניסת כלב לביהכ"נ היה הגר"מ פיינשטיין באגרות משה ח"א סי' מה.
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 117 אורחים