כדכד כתב:למה פשטיה דקרא שלא נשחטה?
"ויעש לה את נדרו אשר נדר"
הארי החי כתב:כדכד כתב:למה פשטיה דקרא שלא נשחטה?
"ויעש לה את נדרו אשר נדר"
כי בפסוק שלאחר זה כתיב מימים ימימה תלכנה בנות ישראל לתנות לבת יפתח הגלעדי [שמשמע בפשוטו שהלכו אליה לתנות וזה פי' ותהי חק בישראל - שיעשו כן]. ע"ש ברד"ק ובארבנאל שכתבו שכ"ה פשטות הפסוקים.
כדכד כתב:למה פשטיה דקרא שלא נשחטה?
"ויעש לה את נדרו אשר נדר"
HaimL כתב:לא הבנתי את לשון העקידה ז"ל, ולא הבנתי גם את הפשט בבת יפתח, לכל הפשטות. אם מישהו נודר להקריב אותי על המזבח, או נודר שאני אהיה קודש לה', או כל כה"ג, אית מאן דמשגח ביה
?
HaimL כתב:לא הבנתי את לשון העקידה ז"ל, ולא הבנתי גם את הפשט בבת יפתח, לכל הפשטות. אם מישהו נודר להקריב אותי על המזבח, או נודר שאני אהיה קודש לה', או כל כה"ג, אית מאן דמשגח ביה?
HaimL כתב:כל אלה הינם דברים של טעם, אבל, נדרשת הרבה יותר מסתם עם הארצות, כדי לחשוב שיחול נדר בכה"ג. נדרשת אפילו מידה מסוימת של צדוקיות, היינו להבין מקרא כגון כׇּל־חֵ֗רֶם אֲשֶׁ֧ר יׇחֳרַ֛ם מִן־הָאָדָ֖ם לֹ֣א יִפָּדֶ֑ה מ֖וֹת יוּמָֽת׃ כפשוטו, ולא כדרשת חז"ל בת"כ, המובאת ברש"י ז"ל, דקאי על היוצא ליהרג.
HaimL כתב:וגם, אינו מובן מדוע נענש פנחס. ניחא דנענש יפתח, או משום ששפך דם נקי (ואז נשאלת השאלה מדוע לא נהרג עליה בבית דין), או משום שמנע מבתו חוטרא לידא ומרא לקבורה (ואז יש לתמוה אמאי לא כפינן ליה ותינשא בע"כ), אבל פנחס מה חטא. ואדרבה, אם נתעלמה ממנו הלכה ע"כ כך שיחשוב שבת יפתח בעיא היתר, הרי אינו בכלל חכם, לפחות בההיא שעתא, וכיצד יועיל היתרו.
HaimL כתב:אם יפתח היה ריק ונעור מתורה, אז כיצד ניתן ליישב את הגמרא בר"ה,
---
ואומר (תהלים צט, ו) משה ואהרן בכהניו ושמואל בקוראי שמו שקל הכתוב שלשה קלי עולם כשלשה חמורי עולם לומר לך ירובעל בדורו כמשה בדורו בדן בדורו כאהרן בדורו יפתח בדורו כשמואל בדורו ללמדך שאפילו קל שבקלין ונתמנה פרנס על הצבור הרי הוא כאביר שבאבירים ואומר (דברים יז, ט) ובאת אל הכהנים הלוים ואל השופט אשר יהיה בימים ההם וכי תעלה על דעתך שאדם הולך אצל הדיין שלא היה בימיו הא אין לך לילך אלא אצל שופט שבימיו ואומר (קהלת ז, י) אל תאמר מה היה שהימים הראשונים היו טובים מאלה:
---
ואם אין בו תורה כלל, אז כיצד הוא בכלל השופט אשר יהיה וגו'
צופה_ומביט כתב:שופט פירושו מנהיג.
צדיקים יצר טוב שופטן וכו'. מנהיגן.
לכן כל הנמנים בספר שופטים הם "שופטים", מנהיגי ופרנסי עם ישראל באותה תקופה. זה המכנה המשותף של כולם.
HaimL כתב:צופה_ומביט כתב:שופט פירושו מנהיג.
צדיקים יצר טוב שופטן וכו'. מנהיגן.
לכן כל הנמנים בספר שופטים הם "שופטים", מנהיגי ופרנסי עם ישראל באותה תקופה. זה המכנה המשותף של כולם.
כבודו צודק שע"פ פשוטן של נביאים, לא משמע דווקא שהיו כל השופטים ת"ח ובעלי תורה, למרות שע"פ מדרשות חז"ל אפשר ללמוד שכן. אבל הגמרא בר"ה קאי אקרא ובאת אל הכהנים וגו', דפרשתא בזקן ממרא היא דכתיבא, וא"כ השופט הוא סנהדרין, והדק"ל ביפתח. ועוד, דאי שופט הוא מנהיג, מאי קמ"ל הגמרא, דניחא אי קאי על סנהדרין ודיינים, אתא לאשמעינן שלא תאמר שהסנהדרין דהשתא אינם חכמים כראשונים. אבל אם במנהיג ופרנס קאי, א"כ מאי אתא לאשמעינן
פִּנְחָס אָמַר, אֲנִי כֹּהֵן גָּדוֹל בֶּן כֹּהֵן גָּדוֹל וְאֵיךְ אֵלֵךְ אֵצֶל עַם הָאָרֶץ. יִפְתָּח אָמַר, אֲנִי רֹאשׁ שׁוֹפְטֵי יִשְׂרָאֵל רֹאשׁ הַקְּצִינִים, אַשְׁפִּיל עַצְמִי וְאֵלֵךְ אֵצֶל הֶדְיוֹט.
הָלְכָה אֶצְלָם וְלֹא מָצְאוּ פֶּתַח לְיִפְתָּח לְהַתִּיר לוֹ אֶת נִדְרוֹ, בַּעֲוֹן אוֹתָן שֶׁשָּׁחַט מִשֵּׁבֶט אֶפְרָיִם. וְעָלָיו הוּא אוֹמֵר, גֶּבֶר רָשׁ וְעֹשֵׁק דַּלִּים מָטָר סוֹחֵף וְאֵין לָחֶם (משלי כח, ג). גֶּבֶר רָשׁ וְעֹשֵׁק דַּלִּים, זֶה יִפְתָּח, שֶׁהָיָה רָשׁ בַּתּוֹרָה כִּגְרוּפוֹ שֶׁל שִׁקְמָה, שֶׁהָיָה עֹשֵׁק אֶת הַדַּלִּים, שֶׁנֶּאֱמַר: וַיֹּאמְרוּ לוֹ אֱמֹר נָא שִׁבֹּלֶת וַיֹּאמֶר סִבֹּלֶת וְלֹא יָכִין לְדַבֵּר כֵּן (שופטים יב, ו), וְהָיָה שׁוֹחֲטָן. לְפִיכָךְ, מָטָר סוֹחֵף וְאֵין לֶחֶם, שֶׁהָיָה לוֹ מִי שֶׁיַּתִּיר אֶת נִדְרוֹ, אֶלָּא וְאֵין לֶחֶם, שֶׁהֶעֱלִים הַקָּדוֹשׁ בָּרוּךְ הוּא מֵהֶם אֶת הַהֲלָכָה, שֶׁלֹּא יִמְצְאוּ פִּתְחוֹ לְהַתִּיר לוֹ אֶת נִדְרוֹ.
הלכה אצלם ולא מצאו פתח להתיר את נדרו, ועליו אמר הכתוב גבר רש ועושק דלים מטר סוחף ואין לחם (משלי כח ג), גבר רש זה יפתח שהיה רש בתורה, גרופות של שקמה היה, עושק דלים שהיה עושק את הדלים, בשעה שהיו אומרים אמר שבולת ויאמר סבולת (שופטים יב ו), והיה שוחטו, לפיכך מטר סוחף ואין לחם, שהיה לו מי שיתיר את נדרו, אלא ואין לחם, שהעלים הקב"ה מהן את ההלכה שלא ימצאו [פתח] להתיר את נדרו.
צופה_ומביט כתב:לשאלה הראשונה התייחסתי בהודעתי הקודמת,
צופה_ומביט כתב:וגם השניה אינה קשה בעיניי. ופוק חזי.
ובתנחומא שם:פִּנְחָס אָמַר, אֲנִי כֹּהֵן גָּדוֹל בֶּן כֹּהֵן גָּדוֹל וְאֵיךְ אֵלֵךְ אֵצֶל עַם הָאָרֶץ. יִפְתָּח אָמַר, אֲנִי רֹאשׁ שׁוֹפְטֵי יִשְׂרָאֵל רֹאשׁ הַקְּצִינִים, אַשְׁפִּיל עַצְמִי וְאֵלֵךְ אֵצֶל הֶדְיוֹט.
התמונה כאן די ברורה לענ"ד.
HaimL כתב:צופה_ומביט כתב:לשאלה הראשונה התייחסתי בהודעתי הקודמת,
אבל המילה פרנס מתפרשת גם במובן הגשמי, וגם במובן הרוחני. והרי הגמרא בר"ה מפרשת למילתה,
דבדיינים עסקינן, ולא במנהיגים ופרנסים גשמיים, וא"כ, מוכרחים לפרש דה"נ יפתח היה דיין ובעל תורה.
HaimL כתב:צופה_ומביט כתב:וגם השניה אינה קשה בעיניי. ופוק חזי.
ובתנחומא שם:פִּנְחָס אָמַר, אֲנִי כֹּהֵן גָּדוֹל בֶּן כֹּהֵן גָּדוֹל וְאֵיךְ אֵלֵךְ אֵצֶל עַם הָאָרֶץ. יִפְתָּח אָמַר, אֲנִי רֹאשׁ שׁוֹפְטֵי יִשְׂרָאֵל רֹאשׁ הַקְּצִינִים, אַשְׁפִּיל עַצְמִי וְאֵלֵךְ אֵצֶל הֶדְיוֹט.
התמונה כאן די ברורה לענ"ד.
אבל כאן משמע דנענש פנחס לא משום שעבר על הפסוק ובאת אל וגו' ואל השופט אשר יהיה בימים ההם, דהא לא היה צריך לשאול ליפתח, אלא יפתח היה צריך לו, כדי שיתיר את נדרו. אלא נענש דמשום גאוותו, שהוא כ"ג בן כ"ג, ולא רצה ללכת אצל עם הארץ, אע"פ שבאמת, משורת הדין, אין לו ללכת אצל עמי הארצות כלל, נאבדה העלובה, בתו של יפתח.
HaimL כתב:בהתייחס לתשובותיו של מר. אכן, לכאורה נראה שהשאלה שלי בכלל לא מתחילה, כי, כדברי כבודו, מדרש רבי תנחומא פליג אמימרא (או שהיא המשך הברייתא) דר"ה, וגברא אגברא קא רמית. אבל, טענתי היא, שאפשר ליישב באופן שאין מחלוקת בדבר. היינו, דלכ"ע יפתח היה דיין ובעל תורה, אבל לא היה מופלג בתורה, ולא היה חכם כפנחס, ולעומת פנחס הוא כע"ה.
כל זה אינו עומד בפני דברי המדרש שיפתח סבר - וביצע למעשה - שיש דבר כזה לנדור להקריב אדם לה', ושחט את בתו כקרבן לה'. ורוח הקודש צווחת ואומרת מי ביקש זאת מידכם, אשר לא ציוויתי ולא דיברתי ולא עלה על לבי, ומי גרם לו ליפתח - שלא היה בן תורה אלא עם הארץ.
ויש לעיין עוד בברייתא הנ"ל, דקרי לשלושה קלי עולם, והם גדעון ובדן, הוא שמשון, ויפתח. והא פשיטא דקלי עולם, אין הכוונה קלי עולם ממש, דמי גדול מגדעון, שהיה עניו, ושנעשו לו כל האותות המפורשים בקרא. ושמשון, שלא נשתמש באחד מישראל, ושהיה נזיר מבטן.
המעלות האלה שייכות לעניין צדקוּת, ולא לעניין תורה. והמדרש תנחומא שם בעצמו מחלק ביניהם, ואומר שאדם יכול להיות צדיק גם בלי תורה [כמפורש במשנה באבות "לא עם הארץ חסיד" - אבל צדיק כן] אבל אז באמת אין בידו כלום. אדרבה, את צדקותו של יפתח עצמו רואים במסירות נפשו להקריב את בתו היחידה לה', ובעצמו אומר לה [כך במדרש שם] וכי איך יעבור על נדרו ומוצא שפתיו ומה הוא יכול לעשות. הוא היה ירא שמים עצום. אלא שאת כל היראת שמים הזו הפעיל על טעות בידיעת התורה, שלא ידע שאין נדר כזה.
אלא הכוונה, קלים רק ביחס לחמורים, שהם משה ואהרן ושמואל. וה"נ, נראה לומר שהיה יפתח עם הארץ רק ביחס לפנחס, אבל שהיה חכם ובעל תורה בפני עצמו.
HaimL כתב:בהתייחס לתשובותיו של מר. אכן, לכאורה נראה שהשאלה שלי בכלל לא מתחילה, כי, כדברי כבודו, מדרש רבי תנחומא פליג אמימרא (או שהיא המשך הברייתא) דר"ה, וגברא אגברא קא רמית. אבל, טענתי היא, שאפשר ליישב באופן שאין מחלוקת בדבר. היינו, דלכ"ע יפתח היה דיין ובעל תורה, אבל לא היה מופלג בתורה, ולא היה חכם כפנחס, ולעומת פנחס הוא כע"ה.
ויש לעיין עוד בברייתא הנ"ל, דקרי לשלושה קלי עולם, והם גדעון ובדן, הוא שמשון, ויפתח. והא פשיטא דקלי עולם, אין הכוונה קלי עולם ממש, דמי גדול מגדעון, שהיה עניו, ושנעשו לו כל האותות המפורשים בקרא. ושמשון, שלא נשתמש באחד מישראל, ושהיה נזיר מבטן. אלא הכוונה, קלים רק ביחס לחמורים, שהם משה ואהרן ושמואל. וה"נ, נראה לומר שהיה יפתח עם הארץ רק ביחס לפנחס, אבל שהיה חכם ובעל תורה בפני עצמו.
HaimL כתב:כבודו צודק, שעיקר מה שמפורש בשופטים ז"ל הוא צדקות, ולאו דווקא תורה. אבל, הביטוי קלי עולם, בדרך כלל משמעותו היא קל בדעתו, קרוב לליצנות או אף לרשעות. וכ"ע מודו שגדעון ושמשון ויפתח היו ציס"ע. א"כ, רגליים לדבר, שאף מה שאמרו חכמים על יפתח, שלא היה בן תורה, הכוונה היא לעומת פנחס, וכ"ש לעומת משה ואהרן ושמואל.
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 85 אורחים