.השוחט כתב:יב. בא' השיעורים במ"ב למדו הלכות דברים הבאים בתוך הסעודה.
במ"ב יוצא שעל לפתן מברכים ברכה ראשונה, כמו שיש באמת הרבה נוהגים.
הגרמי"ל נעצר כשקרא את זה, ואמר שזה פלא, כי מפורסם הנהגת הח"ח עצמו לא לברך על לפתן.
דומני שהוא אמר שאולי בספר הוא קבע כמו שעולה מן הפוסקים אבל נהג למעשה כמנהג אבותיו.
[בזכרוני שיש ענין כזה לגבי בציעת הפת בלחם משנה דשבת, אם לבצוע בליל שבת את הפת התחתונה, ואכ"מ].
עכ"פ נזדמן שלמחרת הוא נעדר משחרית. זה היה מאד נדיר.
הגראי"ל מסר את השיעור. זה היה באמצע הסעיף. הוא חזר שוב.
הגיע לאותו מ"ב, וגם הוא עצר בפליאה ואמר שהח"ח עצמו לא נהג כך...
דומני שהוא אמר שאולי בתקופה שכתב את המ"ב זה היה שלא מחמת הסעודה ואח"כ המציאות נשתנתה.
[אצ"ל שאין לסמוך כלל על סברות הלכתיות שבאות באמצע סיפורי זכרונות של זקנים בעלי זיכרון חלש...].
פנחסויפלל כתב:פעם אחת ר' ניסים זללה"ה חלה והיה מסוכן. ובאמצע השיעור עבר רמקול להתפלל עליו. עצר ר' מיכל יהודה את השיעור והתבטא על ר' ניסים בהפלגה גדולה שהוא ממש מגדולי הדור [והוסיף דברים, איני זוכר בדיוק מה]. כמדו' שר' ניסים היה תלמידו.
.השוחט כתב:גם לי הקטן יש לא מעט זכרונות, הן משנות לימודיי בישי"ק, [יותר ענין של הווי מאשר דברי ערך], והן מהתייעצויות רבות כמחנך. ואינני זוכר אם כבר כתבתי כאן אודות זה.
טו. בזכרוני שכתבתי כבר במקום אחר אודות תגובת רבינו על סיפור של הגרח"ק,
בענין אברך שהחזו"א אמר לו לעשות למעשה כמו שיוצא לו מהסוגיא והראשונים, גם נגד פוסקים חשובים.
אבל איני יודע לחפש. אולי מישהו אחר ימצא ואעתיקנו לכאן.
עד כאן מה שצף לי לכבוד יום השנה תש"פ.
.השוחט כתב:טו. בזכרוני שכתבתי כבר במקום אחר אודות תגובת רבינו על סיפור של הגרח"ק,
בענין אברך שהחזו"א אמר לו לעשות למעשה כמו שיוצא לו מהסוגיא והראשונים, גם נגד פוסקים חשובים.
אבל איני יודע לחפש. אולי מישהו אחר ימצא ואעתיקנו לכאן.
אף אחד לא נזכר ולא מצא. זה סיפור חשוב, רק שאני מתעצל לכותבו אם כבר כתבתיו. מנסה שוב לגרום לזכרנים שבכאן להיזכר
.השוחט כתב:אני מצרף כאן את כל הדברים שנכתבו לעיל מקובצים יחדיו.
ומכאן ואילך, ארשום כאן מדי פעם בלי נדר.
מ.
...
נא.
שמעתי מב"ג הגראי"ש שבכותבו את ספרו מנח"א על נדה, דן באיזו הלכה [אי גשר בשיניים לתקופה ארוכה הוי חציצה] ויצא לו להתיר והסכים לו רבינו, והביא זאת בספרו. א' המיוחד מתלמידי רבינו סבר שאין נכון לקבוע זאת בספר בשמו. הביאו לפני רבינו את הדברים הכתובים, ולאחר שעיין היטב בכל הסעיף ההוא עם ההערה שמסבירה באר היטב את מוצא הדברים, אמר שמחבר שמברר היטב דברים וכך יוצא לו, עליו להביא הכל ויכול לצרף גם בשמו. וסיים ואמר "אע"פ שאני עצמי לא הייתי קובע היתר זה בספרי".
[אולי זו הזדמנות להביא כאן דבר נורא בענין זה אע"פ שזה לא קשור לרבינו. בימי האבל על מו"ח הגרר"י וסרמן זצ"ל, נכנס הגרח"ק שליט"א לנחם, וסיפר שראה במו עיניו איך שהרב וסרמן שואל את החזו"א שלומד עכשיו נדה וכשמסכם לעצמו את הדינים העולים, יוצא לו לפעמים דלא כהנו"כ בשו"ע, איך יעשה למעשה. וענה לו החזו"א אם למדת היטב את הסוגיא והראשונים ועמלת עליה במתינות, תעשה לעצמך כמו שיצא לך. הגרח"ק שיבח את הנפטר באומרו שכמובן לא לכל אחד היה החזו"א אומר זאת.
לאחר שיצא הגרח"ק קם רב אחד שהיה נוכח שם ואמר בקול גדול שהוא חושב שכל מי ששמע את דברי הגר"ח צריך להיזהר מלספרו, מאחר שדעת לנבון יקל איזה מכשול יכול לצאת מזה.
לאחר רגע נכנס ובא מרן הגרמי"ל זצ"ל. רצו הנוכחים לראות איך הוא מתייחס לזה, וסיפרו לו את דברי הגרח"ק. הוא התהרהר לעצמו כמה רגעים, ואמר: אוי איך שזה מזכיר את הזמנים הגדולים בצילו של מרן החזו"א, הלוא זה כל כך החזון איש, למדת, עם ראשונים, חישבנת היטב, חשבת הרבה, אז תעשה כמו שיצא לך!. והוא משך כל מילה בנעימות ומתיקות מיוחדים בהתרפקות על זכרון החזו"א ודרכו.
אכן. בשולי הדברים יש לציין, שזה באמת לא מיועד לכל אחד שיחליט על עצמו שהוא ראוי לכך, וצריך לקבל על כך את הסכמת רבותיו].
נוטר הכרמים כתב:ביום ראשון - עשור להסתלקותו.
עשור שנים בלעדיו!!
אולי אוכל להוסיף עוד על הראשונות.
לבינתיים מצו"ב.
זכורני, כשלמדנו בחיידר הלכתי יחד עם חבר נוסף ובאמצע הדרך התחיל לרדת גשם, אמר לי חברי "בא ונלך לאט יותר, כך נקבל יותר שכר, הרי הולכים לחיידר". בזכרוני אצור אפילו היכן עמדנו
ברשילא כתב:מתוך הספר ר' מיכל יהודה:
מרת חיה בת ר' משה וליבע לאוויט.
היו לה שלושה אחים ואחות - כולם נספו בשואה.
בעלה בזיו"ר: ר' נתן הלוי לובשיץ - נפטר בימי מלחמת העולם הראשונה. (מזיווג זה נולדו בן ובת שעלו ארצה).
בעלה בזיו"ש: ר' משה דוד ליפקוביץ - נפטר בתרצ"ב (מזיווג זה נולדו רמי"ל ובת נוספת - לימים אשת ר' שמואל הכהן רוזובסקי).
ושאר הפרטים על הנזכרים ופרטי פרטים נוספים - בספר הנ"ל.
פייביש אופטובסקי כתב:ברשילא כתב:מתוך הספר ר' מיכל יהודה:
מרת חיה בת ר' משה וליבע לאוויט.
היו לה שלושה אחים ואחות - כולם נספו בשואה.
בעלה בזיו"ר: ר' נתן הלוי לובשיץ - נפטר בימי מלחמת העולם הראשונה. (מזיווג זה נולדו בן ובת שעלו ארצה).
בעלה בזיו"ש: ר' משה דוד ליפקוביץ - נפטר בתרצ"ב (מזיווג זה נולדו רמי"ל ובת נוספת - לימים אשת ר' שמואל הכהן רוזובסקי).
ושאר הפרטים על הנזכרים ופרטי פרטים נוספים - בספר הנ"ל.
תודה רבה! אבל יסלח נא לי בשנית,
האם מפורט שם מי האחות?
חזור אל “משפחות סופרים וימות עולם”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 154 אורחים