פלגינן כתב:האם באמת אינכם מכירים את המילים 'עב' ו'סג' מהתנ"ך?
זקן ששכח כתב:פלגינן כתב:האם באמת אינכם מכירים את המילים 'עב' ו'סג' מהתנ"ך?
צדקת שיש להן משמעות.
אבל לא מתאים לומר 'סג' ביחס לשמו ית'.
שטייגעניסט כתב:יצוין לשם של הוי"ה במילוי שהגימטריא שלו נ"ב המכונה בכל ספרי המקובלים 'שם ב"ן'.
בן_אליעזר כתב:על צורת השנה כ"תד"ש" - ציין, וכתב בצידי העמוד: ולא תש"ד ע"פ ציווי כ"ק מו"ח אד"ש "אז עס וועט קומען די צייט -- וועלן אלע פארשטייען". [=כשיבוא הזמן, כולם יבינו]
אני איני עוסק בנשגבות וכו' - אבל הנראה לפענ"ד הקלושה, שעל-אף שנת הדפסתו (תחילת תש"ג) הי' גם הי' בעיצומו של השואה האיומה רח"ל - אבל אולי בא בזה לרמז שיש ליזהר בכתיבת השנה בפרט בימים כה גורליים כאז, [ואכן תש"ד נראה כש-ד וכיו"ב], ואמנם לא זכינו ושנה ההיא נמנה עוד בשנות הזעם, ואף יותר דברים קרו אז במחנות הריכוז...
והנה אגוז עולה במילואו, כזה: אל"ף גימ"ל וא"ו זי"ן עולה מספר רע"ד, כמנין לאה רחל שעולים מספר רע"ד וכו'
אישצפת כתב:בספרים רבים שינו את סדר האותיות במספור העמודים כדי להמנע ממשמעות שלילית.
לדוגמא: רע= ער, רעב= ערב, רעד= עדר, שד= דש, שמד= שדמ וכו'.
מסתמא נכתב בזה ממתי התחילה תופעה זו ומי נהג בה, אלא שלעת עתה לא מצאתי בפורום.
אולם שמתי ליבי שהרי"ח הטו'ב זצוק"ל אע"ג דחסדאה הוא וחסדאין מיליה בספרו לשון חכמים (ח"ב סימן א) ככל הנראה לא חייש להא.
וז"ל שם:והנה אגוז עולה במילואו, כזה: אל"ף גימ"ל וא"ו זי"ן עולה מספר רע"ד, כמנין לאה רחל שעולים מספר רע"ד וכו'
אולם במספור העמודים של ספר זה שינו כל הדוגמאות הנזכרות ודומיהן.
יעקובי כתב:מענין שבשו"ע דפו"ר (ויניציאה שכ"ה-שכ"ו) כל הסימנים צויינו כרגיל (רע, רצח, שמד וכו') ללא שפה נקיה. וזה נעשה מסתמא ע"י המחבר עצמו (שכידוע ניסח גם את הכותרות לסימנים). זולת בחלק יורה דעה, שם צויין באופן יוצא מן הכלל - שדמ.
רציני כתב:בזכרוני שעיין בערוך ואינו תחת ידי כעת
חזור אל “מטפחת ספרים ועיטור סופרים”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 237 אורחים