אבןטובה כתב:לכ' הרב עושה חדשות שליט"א
אתה אומר הבל
שזהו ת' מהרי"ל סי' קסא דלא תאכל הנאמר קודם מ"ת ל"ה איסור הנאה בכלל והביאו גם בת' אור המאיר לר"מ שפירא ז"ל
ואני שאלתי פעם א' המכנה עצמו לבקי בש"ס אי איסור לא תאכל הנאמר בעץ הדעת לדורות נאמר או רק לשעה ואמר לי זהו חקירת בריסקאי
ואמרתי לו שזהו תוס' בסנהדרין נו:
ע. התשבי כתב:אדרבה מכאן רואים שמה שצריך לפרט כבר נפרט, ולא סמכה התורה שנחקור מי היתה אם מהיטבאל...
ע. התשבי כתב:לא באתי להביע אף שיטה.
ע. התשבי כתב:רק תמהתי על ההוכחה
אחד התלמידים כתב:ע. התשבי כתב:רק תמהתי על ההוכחה
ואני, רק תמהתי על תמיהתך.
ועיין שם עוד.(יז) ומעץ הדעת טוב ורע לא תאכל ממנו. אין הלשון מדוייק, והכי מיבעי ועץ הדעת טוב ורע לא תאכל ממנו, או ומעץ הדעת טוב ורע לא תאכל, אלא כלל בזה איסור הנאה שלא יאכל דבר אחר ע"י אמצעות עץ הדעת, והיינו לא תאכל דבר אחר שבא ממנו, וכדאיתא בריש פ"ב דפסחים דהנאה מיקרי אכילה משום שמביא לידי אכילה. ומש"ה הזהיר אדם לאשתו על הנגיעה כמו שאמרה אל הנחש ולא תגעו בו, דאחר שאסר המקום גם הנאה, ממילא יש להזהר אפילו בנגיעה, כמו שאסור ליגע בחמץ בפסח, ושאר אה"נ כמו בשר בחלב וכדומה המה נקברין כדי שלא יבא לידי מכשול, ועי' להלן ג' ג':
נשר כתב:בהקשר לדברים אלו,
אני נזכר שלקח לי זמן רב עד שסלחתי לרב'ה היקר שלי מכיתה א' שלימד אותנו עם טייטש - "ורוח אלוקים" - וכסא הכבוד. מרחפת על פני המים - מרחף על המים. והרבה שנים הייתי מדמיין כסא יפה כזה של אדמורי"ם שנוסע על מים....
רש"י על המקום כתב:"וְרוּחַ אֱלֹהִים מְרַחֶפֶת" – כסא הכבוד עומד באוויר, ומרחף עַל פְּנֵי הַמָּיִם ברוח פיו של הקב"ה ובמאמרו, כיונה המרחפת על הקן, אקובטי"ר בלע"ז.
ע. התשבי כתב:נשר כתב:בהקשר לדברים אלו,
אני נזכר שלקח לי זמן רב עד שסלחתי לרב'ה היקר שלי מכיתה א' שלימד אותנו עם טייטש - "ורוח אלוקים" - וכסא הכבוד. מרחפת על פני המים - מרחף על המים. והרבה שנים הייתי מדמיין כסא יפה כזה של אדמורי"ם שנוסע על מים....רש"י על המקום כתב:"וְרוּחַ אֱלֹהִים מְרַחֶפֶת" – כסא הכבוד עומד באוויר, ומרחף עַל פְּנֵי הַמָּיִם ברוח פיו של הקב"ה ובמאמרו, כיונה המרחפת על הקן, אקובטי"ר בלע"ז.
חיים כתב:ולמי שבכל זאת מתעניין,
להלן בנוגע לאיסור הנאה בעץ הדעת מתוך העמק דבר:ועיין שם עוד.(יז) ומעץ הדעת טוב ורע לא תאכל ממנו. אין הלשון מדוייק, והכי מיבעי ועץ הדעת טוב ורע לא תאכל ממנו, או ומעץ הדעת טוב ורע לא תאכל, אלא כלל בזה איסור הנאה שלא יאכל דבר אחר ע"י אמצעות עץ הדעת, והיינו לא תאכל דבר אחר שבא ממנו, וכדאיתא בריש פ"ב דפסחים דהנאה מיקרי אכילה משום שמביא לידי אכילה. ומש"ה הזהיר אדם לאשתו על הנגיעה כמו שאמרה אל הנחש ולא תגעו בו, דאחר שאסר המקום גם הנאה, ממילא יש להזהר אפילו בנגיעה, כמו שאסור ליגע בחמץ בפסח, ושאר אה"נ כמו בשר בחלב וכדומה המה נקברין כדי שלא יבא לידי מכשול, ועי' להלן ג' ג':
ע. התשבי כתב:אחד התלמידים כתב:ע. התשבי כתב:רק תמהתי על ההוכחה
ואני, רק תמהתי על תמיהתך.
א"כ תפרש דבריך, ותבאר מדוע איננו חוקרים בגדר מיהטבאל בת מטרד מי היה אביה (לדוגמא).
נשר כתב:לגבי דבריו של אחד התלמידים - ממקום שבאת!! אתה מביא ראיה מהתורה דברים שאין בהם נפק"מ? אולי תסיק מזה שגם בדברים באלה יש איזהו עומק שעוד לא גילית אותו?
נשר כתב:אני נזכר שלקח לי זמן רב עד שסלחתי לרב'ה היקר שלי מכיתה א' שלימד אותנו עם טייטש - "ורוח אלוקים" - וכסא הכבוד. מרחפת על פני המים - מרחף על המים. והרבה שנים הייתי מדמיין כסא יפה כזה של אדמורי"ם שנוסע על מים....
אחד התלמידים כתב:נשר כתב:לגבי דבריו של אחד התלמידים - ממקום שבאת!! אתה מביא ראיה מהתורה דברים שאין בהם נפק"מ? אולי תסיק מזה שגם בדברים באלה יש איזהו עומק שעוד לא גילית אותו?
אתה שם בפי דברים שלא אמרתי. אדרבא, דעתי כדעתך, ולזה בדיוק אני חותר: שגם בדברים האלה יש עומק! אלא שאני לוקח את זה קדימה וטוען, שכשם שבדברים האלה יש עומק, כך יש עומק גם בחקירה על פרטי ניסי יציאת מצרים, ולכן זה מחזק את תמיהתו של הרב עושה חדשות.
====נשר כתב:אני נזכר שלקח לי זמן רב עד שסלחתי לרב'ה היקר שלי מכיתה א' שלימד אותנו עם טייטש - "ורוח אלוקים" - וכסא הכבוד. מרחפת על פני המים - מרחף על המים. והרבה שנים הייתי מדמיין כסא יפה כזה של אדמורי"ם שנוסע על מים....
ומעניין לעניין באותו עניין: עי' בתרגום אונקלוס לפסוק זה, שמפרש שהכוונה: רוח (כלומר משב-רוח) מאת ד', הייתה מנשבת על פני המים.
נשר כתב:אם כתוב בתורה, או בחז"ל, יש עומק. אבל בחקירות שלך שאתה חוקר, אתה צריך להסביר את העומק, אני לא אמור להאמין לך שיש עומק.
נשר כתב:ואם אתה מתכוון לומר שכל שאלה שאתה מעלה בלימוד הפרשה, יש לה דין של דברי תורה וממילא יש בה פרד"ס, זה קצת משונה.
נשר כתב:אני מסתפק ברגעים אלו איזה צבע היתה צפרדע במצרים, כבודו מתבקש לבאר את דבריי בפנים של פשט, רמז, דרש וסוד!
קדימה, לדרך!! אני לא התכוונתי לכלום כמובן. אבל לשיטתך טמון כאן עומק עצום! נא לבארו בבקשה.
נשר כתב:מה שהבאת מדברי חז"ל בברכות, חזרת שוב לחז"ל, ואני על חז"ל לא התווכחתי בכלל.
נשר כתב:גם הסוגיא של רכוב ומנהיג קשורה למעשה מרכבה. אבל זה לא קשור למה שאמרתי..
[/quote]אחד התלמידים כתב:עד שאתה מבקש ממני שאכנס לראשך ושאבאר לך את העומק שבדבריך שלך, למה שלא תבקש ממני שאכנס לראשם של התנאים ושאבאר לך את העומק שבשאלתם האם על הים היו מאתים מכות או מאתים וחמישים מכות? אז הנה אקדים לך את המאוחר: אינני ראוי לבאר את העומק הקיים בשאלותיהם של אחרים (לאפוקי את שאלותיי שלי), בין אם האחרים האלה הם תנאים, או ראשונים, או אחרונים, או תלמידי חכמים בני זמננו. אבל אני יודע דבר אחד: אם ת"ח שואל שאלה העוסקת בדברי תורה, אז חזקה עליו שיש עומק בשאלתו, לפחות עומק ברמת הפשט (לא בהכרח עומק ברמת הסוד), כי אם לא היה עומק כזה, אז אותו ת"ח לא היה שואל את שאלתו (אלא אם כן כוונתו בשאלתו היא להקניט, וחזקה עליו שלא התכוון להקניט כל עוד שלא מוכח אחרת).
נשר כתב:האם לדעתך זה חיובי שיגידו לילד שכסא הכבוד ריחף על המים שברור שהציור שיש לו בראש זה כסא שט הגלים?
נשר כתב:אבל בכ"ז יש לי קצת השגה על דבריך, כי משמע שלדעתך, אנחנו לומדים מחז"ל איך ללמוד אגדה. ולכן יש מקום להוסיף חקירות בסגנון שלהם וזה עדיין משונה לי. למשל, ר' יהודה היה נותן בהם סימנים, דצ"ך עד"ש באח"ב. יש בזה סודות נפלאים. אז אולי נתחיל אנחנו גם כן לתת סימנים, ולהוציא ספרים של סימנים, ראשי תיבות של כל האמוראים בש"ס, או של כל הראשי ישיבות, ונכתוב בהקדמה של הספר, שזוהי שיטת לימודו של ר' יהודה?
משתמשים הגולשים בפורום זה: סייג לחכמה ו־ 162 אורחים